РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/19110/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про: 
визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 20.06.2025 № 956120806155 про перерахунок пенсії позивача відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким визначено розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи із 50 % від розміру пенсії за віком ОСОБА_2 ;
зобов`язання відповідача перевести позивача, починаючи з 11.06.2025, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії, виходячи із 50 % від пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка була нарахована годувальнику на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що він з серпня 2007 року перебуває на обліку та отримував пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В червні 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії шляхом призначення пенсії у разі втрати годувальника за покійного чоловіка ОСОБА_2 . За наслідками такого звернення з 11.06.2025 позивачу призначено пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 50 % пенсії за віком ОСОБА_2 . Такі дії пенсійного органу позивач вважає протиправними, оскільки її покійний чоловік, ОСОБА_2 , за життя отримував пенсію за вислугу років, призначену за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", в розмірі 35035,58 грн. На переконання позивача, відповідач мав призначити йому пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 50 % від пенсійної виплати, яку отримував ОСОБА_2 , на момент смерті, а саме: 50 % від 35035,58 грн. З наведених мотивів, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав, тому в силу вимог частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 21.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та з 10.08.2007 отримувала пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 10.06.2022.
Також, згідно з рішенням відповідача про перерахунок пенсії від 18.03.2022 № 956120162525, на момент смерті ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років, призначену за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", в розмірі 35035,58 грн.
Як вказує позивач, 11.06.2025 вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії шляхом переведення на пенсію по втраті годувальника – ОСОБА_2 .
Так, відповідно до рішення про перерахунок пенсії від 20.06.2025 № 956120806155, з 11.06.2025 відповідач провів перерахунок пенсії позивача у спосіб призначення пенсії у разі втрати годувальника за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно з вказаним рішенням, розмір пенсії за віком ОСОБА_2 становить 3939,45 грн, а розмір пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 – 1969,73 грн (з розрахунку: 3939,45 х 50%). Підсумок розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 з урахуванням доплат становить 3340,00 грн.
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з цим позовом. 
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є набуття позивачем права на призначення пенсії у разі втрати годувальника в розмірі 50 % від розміру пенсії померлого (загиблого) годувальника, призначеної за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.
З 01.04.1992 введено в дію в повному обсязі Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). Згідно з Преамбулою, цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Згідно з Преамбулою, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Розділом V Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна її розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв`язку з втратою годувальника на всіх членів сім`ї, виділення частки пенсії (стаття 39).
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника закріплено, зокрема, абзацом другим частини першої статті 36 Закону № 1058-IV, відповідно до якого батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Суд зазначає, що цією нормою чітко визначений вид пенсії, з якої обраховується пенсія у зв`язку з втратою годувальника, і це не пенсія, яку отримував годувальник на дату смерті.
Матеріалами судової справи стверджується, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії по втраті годувальника на підставі статті 36 Закону № 1058-IV.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що у цій справі предметом спору є саме визначення порядку розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивач наполягає на розрахунку пенсії виходячи з 50 % пенсії померлого чоловіка (за вислугу років, призначеної за нормами Закону № 1788-XII), а відповідач провів розрахунок, виходячи з 50% пенсії за віком.
Позивачем додано до адміністративного позову копію рішення про перерахунок пенсії від 18.03.2022 № 956120162525, відповідно до якого судом встановлено, що ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років як працівник льотного екіпажу (шифр та вид пенсії – 221 Пенсія за вислугу років; умови призначення – ЗУ "Про пенсійне забезпечення"). Відповідно до розрахунку пенсії, наведеного в даному протоколі, розмір пенсії становить 35035,58 грн.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
За загальним правилом, встановленим статтею 26 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком мають особи, які досягли пенсійного віку (60 років) та мають мінімальний страховий стаж передбачений законодавством (не менше 15 років). Однак, є категорії осіб, які мають право на отримання пенсії до досягнення пенсійного віку, за наявності певних умов, таких, як наприклад, стаж роботи за певною спеціальністю.
Таким чином, пенсія за вислугою років це щомісячна пенсійна виплата особі, яка не досягла пенсійного віку, але за наявності сукупності умов, передбачених спеціальними нормами законодавства, має право на її отримання.
Відповідно до статті 52 Закону № 1788-XII, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу мають право на пенсію за вислугу років. Розмір пенсії за вислугу років та категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років визначені статтями 53, 54 зазначеного Закону.
Згідно з частиною третьою статті 53 Закону № 1788-XII (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України" від 17.11.1999 № 1222-XIV), працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і борт-операторам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Статтею 27 Закону № 1058-IV встановлений порядок визначення розміру пенсії за віком, який є відмінним від порядку визначення розміру пенсії за вислугою років, передбаченого статтею 53 Закону № 1788-XII.
Отже, пенсія за віком та пенсія за вислугою років є різними видами трудової пенсії.
Суд наголошує, що приписи статті 37 Закону № 1058-IV встановлюють єдиний порядок обчислення розміру пенсії у разі втрати годувальника, а саме у відсотковому співвідношенні до розміру пенсії за віком померлого (загиблого) годувальника. У свою чергу, факт отримання або неотримання годувальником за життя такого виду пенсії жодним чином не змінює встановлений Законом № 1058-IV порядок обчислення розміру пенсії у разі втрати годувальника.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії у разі втрати годувальника в розмірі 50% пенсії за віком померлого (загиблого) годувальника, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак не допустив жодного порушення прав позивача.
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, викладених у заявах по суті, оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини спростовують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 29.01.2026. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК