Справа № 147/1732/25 
Провадження № 2/147/104/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Почкіної О.М.,
із участю секретаря Бабчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №9749271 в розмірі 20114,4 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 05.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір №9749271 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення Відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Підписання кредитного договору здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного документа (долучено до позовної заяви) перерахувало Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 28.11.2024 згідно умов Договору відступлення права вимоги №28112024, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 9749271 від 05.01.2024 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Згідно Договору відступлення сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 20114,4 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 5340 грн; заборгованість за відсотками - 13754,4 грн; заборгованість за комісійними винагородами - 1020 грн; заборгованість за пенею -0 грн. У зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору № 9749271 від 05.01.2024, Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Однак відповідач не виконав свого зобов`язання: не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунки первісного кредитора. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 20114,40 грн та понесені судові витрати. 
Ухвалою суду від 02.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
29.09.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково в частині сплати тіла кредиту, в частині стягнення відсотків, штрафів та пені просив відмовити з тих підстав, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, тому відповідно під час дії воєнного стану та протягом 90 днів після нього не допускається нарахування відсотків, штрафів та пені військовослужбовцям. Вказав, що як боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, крім того представники позивача повідомили йому неправдиву інформацію та здійснювали погрози, що є груби порушенням законодавства та етичних норм. Також просив судові витрати покласти на позивача.(а.с.44) Крім того, 03.10.2025 відповідачем було подано відзиви на позовну заяву аналогічного змісту. До відзиву долучив копію військового квитка серії НОМЕР_1 та копію довідки №150 від 12.03.2025 про проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 01.03.2022 (а.с.75, 86). 
30.09.2025, 03.10.2025 відповідачем було надано аналогічні за змістом клопотання про визнання позову в частині тіла кредиту в розмірі 5340,00 грн, з тих підстав, що він є військовослужбовцем.(а.с. 50, 92, 115, 117). Крім того, 30.09.2025, 03.10.2025 до суду надійшли ідентичні за змістом заяви про визнання позовних вимог лише в межах тіла кредиту в сумі 5340,00 грн (а.с. 57, 103, 113).
30.09.2025 та 03.10.2025 відповідач надав суду клопотання в яких просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн, а судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування поданих клопотань вказав, що працівники компанії в телефонних розмовах вводили в оману відповідача та його рідних, чинили психологічний тиск.( а.с. 59, 105, 119, 127).
Також відповідач в клопотаннях від 30.09.2025 та 03.10.2026 просив суд звільнити його від сплати судового збору у даній справі на підставі того, що він є військовослужбовцем (а.с. 63,99, 109).
У клопотанні, яке надійшло суду 30.09.2025, відповідач просив судові витрати покласти на позивача, оскільки перебуває на військовій службі та немає змоги нести додаткові витрати пов`язані з судовим процесом. Також 03.10.2025 надав суду клопотання аналогічного змісту (а.с. 65, 101,111).
08.10.2025 через підсистему «Електронний суд» позивач надав відповідь на відзив, в якому вказав, що доводи відповідача вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки 05.01.2024, за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» за адресою: https://miloan.ua/ подано заявку на отримання кредиту № 9749271. Заявка на отримання кредиту знаходиться у власному кабінеті відповідача на вказаному веб-сайті Товариства.
Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону НОМЕР_3 , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 9749271 від 05.01.2024 (далі по тексту - договір). Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор 462090, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору. Даний договір також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/. На підтвердження факту укладення договору до позовної заяви позивачем додано Паспорт споживчого кредиту № 9749271, який містить підписи сторін правочину та визначає істотні умови кредитування. Сам договір розміщено в особистому кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/.
Щодо доводів відповідача про те, що він не отримував жодного письмового повідомлення про наявність заборгованості та про перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача, позивач повідомив, що 28.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 28112024, відповідно до п. 2.1. якого, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити (передати) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «МІЛОАН» суму фінансування за таке відступлення за відповідний Реєстр прав вимог на умовах, визначених цим Договором. Таким чином, на підставі договору факторингу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги, в тому числі і за договором про споживчий кредит № 9749271 від 05.01.2024, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 . Таким чином, доводи відповідача, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення позичальнику повідомлення про відступлення права вимоги, не заслуговують на увагу суду, оскільки позичальник не був позбавлений можливості виконувати належним чином зобов`язання за кредитним договором на користь первісного кредитора. Щодо доводів відповідача про те, що він не отримував жодного листа від позивача з вимогою погасити заборгованість або з пропозицією щодо реструктуризації заборгованості за договором, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 25.07.2025 директором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенком М. Е. на адресу відповідача (24300, Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець, вул. Пилипа Козицького, буд. 53) було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості, копія якої наявна в матеріалах цивільної справи № 147/1732/25 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак вжиті заходи виявилися безрезультатними - заборгованість у досудовому порядку позичальником погашена не була, що й змусило позивача звернутися до суду з метою захисту своїх прав.
13.10.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» надав додаткові пояснення в яких стверджує, що відсутні належні та допустимі докази отримання ним кредиту в сумі 6000,00 грн та передачі права вимоги від первісного кредитора позивачу. Крім того вказав, що дії позивача та його представника вводять в оману суд та порушують вимоги законодавства. Також в додаткових поясненнях просив суд зупинити провадження у справі до закінчення проходження ним військової служби та задовольнити його заяву про стягнення моральної шкоди.
17.10.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суду» надано клопотання в якому вказав, що під час формування додатків для подання позову через підсистему Електронний суд ЕСІТС у зв`язку із технічною помилкою не додано додаток «Договір про споживчий кредит №9749271 (індивідуальна частина)», а додано лише частину «Паспорт споживчого кредиту №9749271 (Стандартизована форма)», що виявлено станом на сьогодні Позивачем під час перевірки доданих до позовної заяви додатків в електронному кабінеті, на підставі чого Позивач, керуючись ст.ст.81, 83 ЦПК України, просив суд долучити вищезазначений додаток до матеріалів справи.
06.11.2025 відповідач надав додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується документами, які раніше були направлені суду електронною поштою (військовий квиток, довідка про службу)та просив врахувати його статус та відповідні гарантії під час ухвалення рішення у справі № 147/1732/25, оскільки відповідно до ст. 14, 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються правом на звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань у період служби, а фінансові установи не мають права нараховувати штрафи та пені за несвоєчасне виконання кредитних договорів. Крім того, зазначив, що згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", військовослужбовці звільняються від сплати судового збору в усіх судах України під час виконання обов`язків військової служби. Також вказав, що згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо сторона звільнена від судового збору, суд не може покладати на неї судові витрати або витрати позивача на адвокатів. Також просив суд не накладати арешт і не блокувати рахунки, на які надходить його заробітна плата.
18.12.2025 ухвалою суду витребувано в АТ КБ «Приват Банк» судові докази, які становлять банківську таємницю.
Крім того, 22.12.2025 з метою перевірки інформації наданої відповідачем, було скеровано запити щодо проходження останнім військової служби.
23.12.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» надав клопотання, в якому просив суд врахувати його статус військовослужбовця, у разі встановлення зобов`язання щодо сплати заборгованості, задоволити вимоги в частині сплати тіла кредиту, відмовити у стягнення відсотків, штрафів, пені та інших нарахувань, визначити строк виконання можливого зобов`язання на період воєнного стану та 90 днів після його завершення, звільнити його від сплати судових витрат.
У судові засідання, які відбулися 28.11.2025, 18.12.2025, 21.12.2025 представник позивача не з`явився. Надав суду клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання, які відбулися 28.11.2025, 18.12.2025, 21.12.2025, не з`явився, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач належно повідомлений про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення складено 26.01.2026, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 21.01.2026, датою ухвалення даного рішення є саме 26.01.2026 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 05.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9749271. Даний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 304760.(а.с.150-157).
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору №9749271 1.1. Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, кредитного договору №9749271 кредит надається у розмірі 6000,00 грн строком на 105 днів з 05.01.2024 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів та настає з дати видачі кредиту та завершується 20.01.2024. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.04.2024. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 20.01.2024. але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 19.04.2024 (п. 1.4 кредитного договору №9749271).
Загальні витрати позичальника в пільговий період складають 2910,00 грн в грошовому виразі та 1508858,00 відсотків річних, а загальні витрати за весь строк кредитування складають 15330,00 грн та 8119,00 відсотків річних. Орієнтована загальна вартість кредиту за пільговий період складає 8910,00 гривень, орієнтовна вартість за весь строк кредитування складає 21330,00 грн (п.1.5 кредитного договору №9749271).
Комісія за надання кредиту становить 1020,00 грн та нараховується за ставкою 17,00 відсотків від суми кредиту одноразово (пп 1.5.1 кредитного договору №9749271). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1890,00 грн та нараховуються за ставкою 2,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом поточного періоду становлять 12420,00 грн та нараховуються за ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. (пп 1.5.2, 1.5.3 кредитного договору №9749271).Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.6 кредитного договору №9749271).
Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору №9749271, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок позичальника НОМЕР_4 . 
Відповідно до пп. 2.3.1 кредитного договору №9749271 позичальник має право неодноразово продовжувати або поновлювати пільговий період та збільшення строку кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем буде надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. 
Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. кредитного договору №9749271.
Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «МІЛОАН» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). На Договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення Договору. Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. За зверненням Позичальника Товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на
електронну скриньку Позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу Позичальника засвідчену Кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді, за письмовим зверненням Позичальника. (п. 6.2. договору№9749271).
За змістом п. 6.3. договору №9749271, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил; він не перебуває під впливом хвороби, алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання Кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на плато та/або кредитоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Кредитодавця (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема Позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує; вся інформація зазначена в цьому Договорі, а також та, що надана Кредитодавцю, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви на отримання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил; він не є військовослужбовцем, якому відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. кредитного договору №9749271). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 кредитного договору №9749271). Згідно із пунктом 7.1 кредитного договору №9749271, Цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п.1.3, п.1.4 Договору. Якщо станом цю дату зобов`язання Позичальника та/або Кредитодавця залишаються невиконаними/ неналежно виконаними - цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Кредитодавцем та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті..
Додатком № 1 до договору є графік платежів, що містить розрахунок заборгованості із зазначенням дати платежу (а.с.23).
Анкета-заява на кредит кредитного договору №9749271 від 05.01.2024 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан» (а.с.20).
Отже істотні умови кредитного договору №9749271, укладеного 05.01.2024 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» містяться безпосередньо у цьому договорі, Додатку 1 до договору, який відповідач підписав власним електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано позичальнику на вказаним ним номер телефону. 
На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. 
Згідно із Платіжним дорученням №119522397 від 05.01.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 6000,00 грн (а.с. 21). 
У відповіді АТ КБ «ПриватБанк», наданої на виконання ухвали суду від 18.12.2025 про витребування доказів, зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_4 . Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період 05.01.2024-10.01.2024, 05.01.2024 на банківську платіжну картку № НОМЕР_4 було здійснено переказ коштів в сумі 6000,00 грн, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 6000,00 грн (а.с.219,220).
Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.
28.11.2024 згідно умов Договору факторингу №28112024, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язувалося відступити право вимоги в тому числі і за Кредитним Договором №9749271 від 05.01.2024 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язувалося передати ТОВ «МІЛОАН» суму фінансування за таке відступлення (а.с.24-28).
Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу №28112024 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору, за умови виконання Фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених Розділом 3 цього Договору. 
Таким чином перехід права вимоги боржника до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відбулося в момент підписання Реєстру прав вимог Договору факторингу №28112024 та сплати 24.11.2024 суми фінансування на рахунок ТОВ «МІЛОАН».
Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви платіжну інструкцію №10792 від 24.11.2024 про сплату суми фінансування та витяг з додатку №1 до Договору факторингу №28112024, з якого вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором №9749271 (а.с. 29), відомість про щоденні нарахування та погашення відповідачем за кредитним договором №9749271 від 05.01.2024 (а.с. 30), відповідно до яких сума заборгованості відповідача за кредитним договором №9749271 від 05.01.2024 станом на 20.06.2025 складає 20114,4 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5340 грн; заборгованість за відсотками становить 13754,4 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 1020 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.
25.07.2025 позивачем направлено на адресу відповідача досудову вимогу по кредитному договору (а.с. 32), в якій зазначено, що між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір відступлення прав вимоги №28112024, за яким відбулось відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а також інформацію про те, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити. Проте, дана вимога була залишена відповідачем без виконання.
При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ.
Підписавши Кредитний договір №9749271 від 05.01.2025 з Графіком платежів, що є додатком №1 до договору №9749271 від 05.01.2025, паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови договору цілком зрозумів та приймав їх.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.
Натомість відповідач, всупереч умовам договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, проценти за користування коштами не сплатив.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за договором про споживчий кредит №9749271 від 05.01.2024, що підтверджується укладеним що підтверджується укладеним 24.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» Договором факторингу №28112024, витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №28112024 від 24.11.2024, платіжною інструкцією про сплату фінансування за Договором факторингу №28112024, та розрахунком заборгованості за кредитним договором №9749271 від 05.01.2024.
Дослідивши матеріали справи, керуючись вищевказаними правовими нормами, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №9749271 від 05.01.2024, заборгованість за тілом кредиту в сумі 5340 грн.
Як вбачається відповідач не оспорює фактичні обставини справи, а саме те, що він отримав кредит від ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 6000 грн. Водночас заперечує щодо стягнення процентів та комісії за користування кредитом.
Щодо стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором №9749271 від 05.01.2024 суд враховує наступне.
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору від 05.01.2024) встановлено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини).
Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Як вбачається з наданої відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 28.02.2022 призваний на військову службу по мобілізації, як демобілізований на обліку не перебуває.
Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а кредитні установи (ТОВ «Мілоан») під час дії особливого періоду не має права нараховувати відсотки, пеню та комісійну винагороду а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18.
За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).(Постанова Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі N 642/548/21).
Таким чином відповідач є військовослужбовцем, тому враховуючи положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів, штрафів та пені (неустойки) в особливий період, а у разі їх нарахування підлягають списанню.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 13754,40 грн та заборгованості за комісійними винагородами в сумі 1020,00 грн за кредитним договором №9749271 від 05.01.2024 задоволенню не підлягають.
Що стосується вимог відповідача про стягнення моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до норм ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12, та 81 ЦПК України.
Разом з тим, відповідач не звертався до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у встановленому законом порядку, із додаванням доказів того, що йому завдано моральної шкоди позивачем, а також доказів того, що діяння позивача були протиправними. Клопотання відповідача, яке містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та посилання на моральні страждання, не є зверненням відповідача за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів в розумінні ст. 4 ЦПК України, та не замінює собою позовної заяви/зустрічної позовної заяви. Позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду. У зв`язку із чим вимога відповідача про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.
Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Позивач при зверненні до суду поніс витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, які просить стягнути з відповідача. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених в суді надав копію договору про надання правничої допомоги №42649746 від 05.05.2025.
Згідно з актом прийому передачі наданих послуг №9749271 від 29.07.2025 були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: правовий аналіз спірних правовідносин, складення позовної заяви, розрахунок судових витрат, формування додатків до позовної заяви, подання заяви від імені клієнта, вартість, яких становить 5000 грн.
Відповідачем заявлено клопотання про покладенні понесених витрат на правничу допомогу на позивача. 
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 15.06.2021 № 757/29103/20-ц зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведеного, оцінюючи складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, враховуючи складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 2500,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно платіжної інструкції №1019858 від 01.08.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень.
Відповідач звернувся до суду з клопотанням в якому просив звільнити його від сплати судового збору.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).
В клопотанні відповідачем зазначено, що він звільнений від сплати судового збору по даній справі як військовослужбовець на підставі п. 12 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Разом з тим, вказані доводи відповідача є необґрунтованими та відхиляються судом з огляду на наступне.
Так, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з військовослужбовця, для правильного застосування норм пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб.
Відповідний правовий висновок сформований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, а також постановах від 13.12.2023 у справі № 210/834/15-ц, від 05.05.2022 у справі №420/18798/21,висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.12.2025 №4360. 
В свою чергу, позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором не пов`язані з проходження його військової служби, тому пільги щодо звільнення від сплати судового збору, передбачені п.12 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» до ОСОБА_1 , як військовослужбовця не застосовуються.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 643,10 грн, виходячи з такого розрахунку: 5340,00 грн (розмір задоволених позовних вимог)/ 20114,40 грн (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору).
Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 137, 141, 247, 259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1019858 суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5340,0 грн (п`ять тисяч триста сорок гривень 00 копійок). 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746) 643,10 грн. (шістсот сорок три гривні 10 копійок) судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746) витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Відомості про учасників справи 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», ЄДРПОУ 42649746, місце знаходження юридичної особи: 04112, м. Київ, вул. Вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя О.М. Почкіна