ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Постанова
Іменем України
29 грудня 2025 року
м. Харків
справа № 643/4636/25
провадження № 22-ц/818/5070/25
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Тичкової О.Ю., Савенка М.Є.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи внаслідок виникнення страхового випадку під час дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2025 року, постановлену суддею Семеновою Я.Ю., -
В С Т А Н О В И В :
У травні 2025 року Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , яку в подальшому уточнила та остаточно просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь франшизу внаслідок виникнення страхового випадку під час дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3200,00 грн, також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2025 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи внаслідок виникнення страхового випадку під час дорожньо-транспортної пригоди.
Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи внаслідок виникнення страхового випадку під час дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині стягнення у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 грн.
Зазначає, що суд визнав витрати на правничу допомогу фактично доведеними, хоча матеріали справи не містять належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження факту отримання адвокатом гонорару та дійсності й необхідності таких витрат. Суд прийняв до уваги документи, що містять численні та істотні недоліки/помилки (ордeр, договір, акт, прибутковий касовий ордер), не надавши їм належної оцінки, не встановивши їх допустимості та автентичності. Вказує, що матеріали справи не містять доказів на отримання адвокатом гонорару у справі, а саме платіжного доручення або інших доказів на оплату витрат на правничу допомогу адвоката. Вважає, що первісний позов не містив доказів на оплату послуг адвоката, договір і акт мають відмінності датами та ордер адвоката не відповідає Положенню про ордер на надання правничої допомоги. Що стосується наданого позивачем акту від 17.03.2025 р. №01 прийому-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги. В акті зазначено: «Ми, що нижче підписалися, представник Виконавця і представник Замовника, уклали цей акт про те, що Виконавець виконав роботи з надання правової допомоги (надав послуги) згідно договору від 17.03.2025 року.» Проте, як вбачається дата договору наданого до суду 15 березня 2025 р., що також є грубою помилкою. Що стосується наданого позивачем прибуткового касового ордеру №2 від 25.03.2025 р. зазначає, що він також складений з грубим порушенням законодавства України. Як вбачається з надано ордеру, адвокатом не зазначено ідентифікаційний код ЄДРПОУ, найменування підприємства (установа, організації), не зазначено номер кореспондуючого рахунку, код аналітичного рахунку, код цільового призначення не має підпису головного бухгалтера.
Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції вірно застосував ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про стягнення судових витрат. 
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Ухвала суду першої інстанції оскаржується лише відповідачем, і лише в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 000 грн. В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, а отже на підставі ст. 367 ЦПК України перегляду не підлягає. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , яку в подальшому уточнила та остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь франшизу внаслідок виникнення страхового випадку під час дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3200,00 грн, також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 28 березня 2025 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 15 липня 2025 року задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горностаєва В.І. Прийняв до провадження заяву позивача ОСОБА_1 з викладом позовних вимог в їх уточненій редакції.
20 серпня 2025 року засобами електронного поштового зв`язку від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горностаєва В.І. надійшла заява, в якій він просить прийняти відмову позивача від позову, у зв`язку з добровільним виконання відповідачем позовних вимог, разом з тим, в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2025 року між адвокатом Горностаєвим В.І. та ОСОБА_1 було укладено Договір № 2 про надання правової допомоги, згідно з п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надати клієнтові правову допомогу з підготовки позовної заяви до Московського районного суду м. Харкова та участь у Московському районному суді м. Харкова і в Харківському апеляційному суді (а.с. 60). Вказаний договір підписаний адвокатом Горностаєвим В.І. та клієнтом ОСОБА_1 .
17.03.2025 адвокат Горностаєв В.І. та ОСОБА_1 підписали Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги, згідно з яким адвокат надав такі послуги з надання правничої допомоги: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, кількість годин – 2, ціна – 500,00 грн; формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи, кількість годин – 2, ціна – 500,00 грн; підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, клопотання), кількість годин – 4, ціна – 2000,00 грн. (а.с. 61)
Відповідно до прибуткового ордеру №2 від 25 березня 2025 року, ОСОБА_1 сплатила адвокатові Горностаєву В.І. 3000,00 гривень, підстава: підготовка позовної заяви до суду, запити, консультація та участь в Московському районному суді м. Харкова.(а.с.62)
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Отже, з аналізу положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України права вбачається, що у разі задоволення відповідачем вимоги позивача після пред`явлення позову, суд присуджує стягнення понесених останнім судових витрат з відповідача.
Таким чином, оскільки законодавцем передбачено присудження понесених позивачем витрат за рахунок відповідача, а не покладення таких витрат на позивача, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Стосовно доводів апелянта про те, що ордер адвоката не відповідає Положенню про ордер на надання правничої допомоги.
З ордеру вбачається, що Горностаєв В.І. діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 15 березня 2025 року (а.с. 59).
Також представником долучено договір про надання правової допомоги № 2 від 15 березня 2025 року (а.с. 60)
Відповідно до Положення про ордер про надання правничої допомоги, яке затверджено рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року з наступними змінами на 17 листопада 2020 року, а саме п. 3 Положення передбачено, що в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України, згідно додатку № 1.
Згідно п. 2 Положення ордером на надання правничої допомоги є письмовий документ (в паперовій або електронній формі), що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України.
Згідно п. 4 Положення ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Згідно п. 5 Положення ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Згідно п. 6 Положення бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.
Згідно п. 11 цього Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.
Згідно п. п. 12.1,-12,13 п. 12 Положення ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правнича допомога; посилання на договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01 січня 2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження);адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої допомоги; дату видачі ордера; підпис адвоката (власноручний або електронний) який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат");підпис адвоката (власноручний або електронний) який надає правничу допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі "Адвокат");підпис (власноручний або електронний) керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням; двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ.
Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI.
Наданий представником позивача ордер серії АХ № 1247247 від 15 березня 2025 року відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі необхідні реквізити, передбачені п. 12 Положення про ордер на надання правової допомоги.
У вказаному ордері є примітка, що договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із позовною заявою адвокатом Горностаєвим В.І. були подані достатні докази на підтвердження його повноважень представляти інтереси ОСОБА_1 при розгляді справи у суд першої інстанції, отже вказані доводи апелянта не заслуговують на увагу.
При цьому колегія суддів зауважує, що у разі надання ордеру про надання правничої (правової) допомоги, долучення договору про надання правової допомоги не є обов`язковим, про що зроблено висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 (провадження № 11-989заі18).
Зокрема, "ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція КАС України не вимагає. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1 Кримінального кодексу України). Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист".
Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності квитанції про оплату наданої правової допомоги загальним вимогам, затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», відхиляються колегією суддів як підстава для відмови в стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу.
В даному випадку вимоги, визначені вказаним Положенням, не мають визначального значення при вирішенні питання доведеності позивачем розміру понесених ним витрат на оплату професійної правничої допомоги, оскільки остання має бути відшкодована в порядку ст. 141 ЦПК України в разі доведення належними доказами витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.
По справі таким доказом є квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 25.03.2025, яка містить підпис адвоката та посилання на підставу отримання коштів.
При цьому, чинне законодавство не визначає обов`язку для адвоката та його клієнта оформлювати такі платіжні документи у суворій відповідності до вимог, визначених Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.
В даному випадку, закон зобов`язує учасників правовідносин надавати суду документи, які б слугували доказом понесених судових витрат, тобто свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Такими документами можуть бути - квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в акті прийому-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги наявні помилки, а саме зазначено про виконані роботи згідно договору від 17.03.2025 року, а не від 15.03.2025 року, колегія зазначає.
Факт надання правової допомоги та остаточний розмір винагороди конкретизовано Актом прийому-передачі виконаних робіт від 17.03.2025, підписаним обома сторонами, у якому прямо зазначено, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги в повному обсязі, сторони претензій одна до одної не має, загальна вартість послуг становить 3000 грн..
Отже, умовами Договору передбачено комплекс правової допомоги, а факт виконання зобов`язань підтверджено підписаним сторонами Актом прийому-передачі виконаних робіт від 17.03.2025.
Зазначений Акт є належним і достатнім доказом належного виконання адвокатом своїх обов`язків та визнання позивачем обсягу і вартості отриманих послуг.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятим судом першої інстанції рішенням, однак висновків суду не спростовують.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        Н.П. Пилипчук

Судді         О.Ю. Тичкова

М.Є. Савенко