Справа №571/3603/25
Провадження № 2/571/132/2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 лютого 2026 року с-ще Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М., розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26750,90 гривні.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна», первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір №2177677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна», зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі – кредит) в сумі 8300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 27 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% на день. 
ТОВ «Лінеура Україна», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг.
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу №01-08022022, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Відповідно до копії Витягу з Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №1-08022022 від 08.02.2022 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2177677 складає: 26750,90 грн. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №2177677 від 25.07.2021 року становить: заборгованість по тілу - 8300,00 грн., заборгованість по відсотках – 18450,90 грн., пеня - 0,00 грн., комісія – 0,00 грн. Загальна заборгованість – 26750,90 грн., на підтвердження надають розрахунок заборгованості за договором.
Посилаючись на норми ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», правові позиції Верховного Суду, позивач просить стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором №2177677 від 25.07.2021 року у розмірі 26750,90 грн. та судові витрати. Розгляд справи провести без участі представника Позивача. Щодо заочного розгляду справи не заперечували. 
Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідачу роз`яснено порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
16.01.2026 до суду надійшла заява представника відповідача Ціпана О.П. про вступ у справу представника, яку задоволено.
28.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній звертає увагу на те, що договір № 2177677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.07.2021 підписаний «  ОСОБА_2 », а відтак нарахування відповідачу будь яких платежів за вказаним договором є безпідставним. З цієї причини позивач також не набув права вимоги до відповідача. Окремо зазначає, що як вбачається з договору, додатку №1 до нього та паспорту споживчого кредиту: сума кредиту 8300,00 грн., строк кредиту – 27 днів, відсоткова ставка – 1.9% за кожен день. За таких умов нараховані відсотки мали б становити 4257,90 грн. 
Проте у позові зазначено, що сума заборгованості становить 26750,90 грн., що складається з 8300,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 18450,90 грн. - заборгованість за процентами. Проте, визначена позивачем до стягнення заборгованість по процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Договором передбачено продовження строку кредитування, проте матеріали справи не містять таких доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд за згодою позивача ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Встановлено, що 25.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №2177677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно розділу І договору, предметом договору є кредит в розмірі 8300,00 грн. строком на 27 днів зі стандартною та зниженою процентною ставкою 1,90%. Договором п.4.1 передбачено продовження строку кредитування.
Відповідно до розділу 2 договору, кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. 
Договір, додаток №1 до договору та Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом М218 (а.с.6-15).
ТОВ «Лінеура Україна», свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.25).
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). 
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно ч.ч.1,3 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, у випадку, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати належних йому відповідно до ст. 1048 процентів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статей 526,530,610, ч.1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені в електронній формі, з використанням електронного підпису відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1.ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено Договір факторингу №1-08022022, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Відповідно до платіжної інструкції №8368 від 09.02.2022, ТОВ «Росвен Інвест Україна» перерахувано ТОВ «Лінеура Україна» суму коштів 1958855,44 грн. як оплату фінансування зг. Договору факторингу №1-08022022 (а.с.25).
Відповідно до Додатку 1 ( витягу з Реєстру боржників) до Договору факторингу №1-08022022 від 08.02.2022 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2177677 складає 26750,90 грн., з яких: 8300,00 грн.- сума основного боргу, 18450,90 грн. – сума нарахованих процентів, 830,00 – сума фінансування в гривнях (а.с.31).
Матеріалами справи доводиться зміна назви товариства з ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.32)
Таким чином, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму заборгованості за договором №2177677 від 25.07.2021, яка склала 26750,90 грн. з яких: 8300,00 грн.- сума основного боргу, 18450,90 грн. – сума нарахованих процентів.
Згідно розрахунку заборгованість за договором №2177677 від 25.07.2021, станом на 08.02.2022, заборгованість ОСОБА_1 становить 26750,90 грн., в тому числі 8300,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 18450.90 грн. – заборгованість по нарахованих відсотках (а.с.22-24).
З договору №2177677 від 25.07.2025 року, Додатку №1 до договору та паспорту споживчого кредиту вбачається, кредит надано строком на 27 днів.
Розділом 4 Договору передбачено порядок продовження строку користування кредитом або шляхом укладення Додаткового договору, відповідно до пунктів 4.1.1.- 4.1.6. або шляхом авто пролонгації. В останньому випадку, відповідно до п. 4.2.1., сторони домовились, що у випадку, якщо на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) у Клієнта наявна заборгованість за кредитом та Клієнт не продовжив строк користування кредитом відповідно до 4.1.1.- 4.1.6. Договору, застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом з наступного дня після запланованої дати повернення. Клієнт надає згоду на автопролонгацію ще на 15 днів. Загальна кількість автопролонгацій обмежується загальною кількістю днів користування кредитом, яка не може перевищувати 120 календарних днів. 
Пунктом 4.2.4. Договору передбачено, що у випадку автопролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС- повідомлення на номер телефону, вказані в розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація відображається також в Особистому кабінеті.
У заперечення вказаної обставини, представник відповідача посилається на те, що в порушення п. 4.2.Договору, позивачем не надано доказів надсилання електронних листів, повідомлень чи інформації з особистого кабінету про таку пролонгацію. 
Суд не погоджується з таким твердженням та не вважає спростованою автопролонгацію строку кредитування, оскільки відповідно до угодженого сторонами п. 4.2.4 Договору, електронний лист-повідомлення надсилається на електронну адресу Клієнта та/або СМС - повідомлення на номер телефону, а також, інформація відображається в Особистому кабінеті. Ні первинний кредитор, ні позивач на мають доступу до вказаних ресурсів, оскільки такі перебувають у вільному розпорядженні лише Клієнта. 
Разом з тим, відповідач, заперечуючи таку пролонгацію та отримання ним повідомлень, листів, маючи безпосередньо доступ до власного особистого кабінету, електронної пошти, не надав суду у підтвердження своїх заперечень та спростування пролонгації за договором належних та допустимих доказів відсутності листування з кредитором, надходження повідомлень, що доводиться скрін – шотами з особистого кабінету, електронної пошти. З огляду на що таке заперечення судом не приймається до уваги, оскільки саме по собі не спростовує автопролонгацію, прописану у п.4.2.4 Договору. В такому випадку (п.4.2.4 Договору) посилання відповідача на відсутність додаткових договорів також не заслуговує на увагу. 
Суд звертає увагу, що сторонами було узгоджено пролонгацію двома способами, зокрема, чітко та однозначно прописано у п. 4.2.1. про те, що сторони домовились, у випадку, якщо на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) у Клієнта наявна заборгованість за кредитом та Клієнт не продовжив строк користування кредитом відповідно до 4.1.1.- 4.1.6. Договору, застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом. Клієнт надає згоду на автопролонгацію ще на 15 днів. Загальна кількість автопролонгацій обмежується строком, що не може перевищувати 120 днів.
Що стосується зазначення у договорі невірних анкетних даних, суд зауважує, що за Правилами надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна» та договором, що підписано відповідачем (а значить він погодився з цими умовами), надання коштів у позику здійснюється шляхом доступу до веб-сайту - інтернет-сторінки Товариства з доменним ім`ям www.credit7.ua, яка є частиною Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства. Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства (ІТС Товариства) – програмний комплекс, який включає Веб-сайт, облікову та реєструючу систему Товариства та використовується Товариством, в тому числі, але не виключно, для укладення договорів про надання кредитів фізичним особам (Клієнту), доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або Мобільний додаток; Мобільний додаток - програмне забезпечення з операційною системою Android або IOS, призначене для роботи на смартфонах, планшетах та інших мобільних пристроях, що обслуговує оператор телекомунікацій, яке може встановити на свій мобільний пристрій Клієнт для отримання доступу до Веб-сайту/ІТС Товариства. 
Особистий кабінет це захищена частина Веб-сайту, яка доступна Клієнту для входу через Веб-сайт або Мобільний додаток після його ідентифікації в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та/або за допомогою Паролю до Особистого кабінету, в якій Клієнт має можливість надати Товариству свої ідентифікаційні/персональні дані/доступ до ідентифікаційних/персональних даних, укладати з Товариством кредитні правочини, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту (в т.ч. суму заборгованості за кредитом, строки погашення, інше), здійснювати дії щодо ініціювання продовження строку кредиту, укладання правочинів про продовження строки кредиту. Пароль входу до Особистого кабінету створюється або змінюється Клієнтом (за його запитом).
Таким чином, окрім як клієнтом, вводити, змінювати анкетні дані неможливо. Як вбачається із договору, паспорту споживчого кредиту такі дані були введені не інакше як за результатами отриманого клієнтом доступу через веб сайт або мобільний додаток та його реєстрації. При вході клієнта в Особистий кабінет здійснювалася його електронна ідентифікація, згідно чинного законодавства. За реквізитами вказаним для ідентифікації: персональними даними, РНОККП, номером телефону чи електронної пошти наданими клієнтом він був ідентифікований. Отримав пароль, доступ, підписав документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав у користування кошти.
А відтак, судом не приймаються заперечення, що ОСОБА_1 не отримав кредит, та не підписав договір, тобто не є тією особою, яка зазначена у договорі. 
Отже, виходячи з вище наведеного, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2177677: заборгованість по тілу - 8300,00 грн., заборгованість по відсотках – 18450,90 грн., пеня - 0,00 грн., комісія – 0,00 грн. Загальна заборгованість – 26750,90 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628,1054, 526 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором на умовах споживчого кредиту №2177677 від 25.07.2021 у розмірі 26750,90 грн. (двадцять шість тисяч сімсот п`ятдесят гривень 90 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2442,40 грн. (дві тисячі чотириста сорок дві гривні 40 коп).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 09.02.2026. 
Сторони по справі.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», юридична адреса: 04070, м.Київ, вул. Іллінська, буд.8, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: