КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/3922/2025
справа №363/2918/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Олексієнка Михайла Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року 
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №284576 від 28 березня 2025 року, ОСОБА_1 28 березня 2025 року о 18 годині 24 хвилин, у м. Києві, вулиця Антоновича (Горького), 93, керував автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Порушив вимоги пунктів 2.3 б, 13.1 ПДР України.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Олексієнком М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
Вказує, що суд першої інстанції не дослідив належним чином і не надав оцінку поясненням учасників справи, характеру пошкоджень транспортних засобів, а також їх кінцеве розташування на проїзній частині.
Суд першої інстанції не врахував суперечності у поясненнях водія ОСОБА_2 , який спочатку визнав виконання маневру перестроювання, а згодом заперечував це, тоді як його первинні письмові пояснення підтверджують факт зміни смуги руху. Це свідчить про те, що ОСОБА_1 не міг технічно порушити вимогу щодо безпечної дистанції, адже рухався в іншій смузі. Відповідно до п. 1.10 ПДР безпечна дистанція визначається лише до авто, яке рухається попереду тією ж смугою.
Характер пошкоджень і кінцеве розташування автомобілів («Toyota» ? між першою та другою смугою, «Hyundai» ? у крайній правій смузі під кутом) підтверджують зміну смуги руху водієм «Hyundai». Крім того, ОСОБА_1 застосував екстрене гальмування та повернув кермо для уникнення зіткнення, що виключає порушення з його боку вимог пункту 2.3 б) ПДР.
Натомість щодо ОСОБА_2 складено протокол за порушення пункту 10.3 ПДР та постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року у справі №752/7909/25 його визнано винним у скоєнні ДТП. У постанові зазначено, що саме недотримання ним вимог пунктів 2.3 б) та 10.3 ПДР під час зміни смуги руху перебуває у причинному зв`язку з наслідками у вигляді ДТП. Таким чином, механізм ДТП є взаємовиключним: встановлення факту перестроювання ОСОБА_2 автоматично виключає порушення дистанції з боку ОСОБА_1 .
Зазначає, що захисником Порхуна І.Д. подано фотознімки та відеозапис із місця події, що підтверджують викладені доводи. Звернення до УПП м. Києва щодо отримання записів із камер підтвердило, що на цій ділянці дороги відсутні відеоспостереження, тож твердження суду про ненадання доказів захистом є безпідставним. У матеріалах провадження вже містилися достатні докази відсутності вини ОСОБА_1 , однак суд їх не врахував.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Олексієнко М.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити.
ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, оскаржувану постанову залишити без змін.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Олексієнка М.М., ОСОБА_2 , дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Статтею 1 КУпАП визначено:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП визначено:
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтею 23 КУпАП визначено:
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до статті 251 КУпАП:
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,- свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Згідно пункту 1.10 ПДР України безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
Згідно пункту 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно пункту 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР №284576 від 28 березня 2025 року, ОСОБА_1 28 березня 2025 року о 18 годині 24 хвилин, у м. Києві, вулиця Антоновича (Горького), 93, керував автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Порушив вимоги пунктів 2.3 б, 13.1 ПДР України (а.с. 1-2).
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна схема місця ДТП, що сталась 28 березня 2025 року о 22 годині 30 хвилин у м. Київ, вул. Антоновича, 93, підписана обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень, отже уважається такою, що відповідає фактичним обставинам події. Із схеми ДТП убачається, що така відображає розташування транспортних засобів після ДТП. Зокрема установлено, що транспортний засіб Hyundai, д.н.з. НОМЕР_3 , розташований під кутом вправо у крайній правій смузі із зміщенням передньої правої частини автомобіля на бордюр. Транспортний засіб Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , також знаходиться у крайній правій смузі, передня частина вказаного транспортного засобу зміщена вліво та частково знаходиться у другій смузі для руху.
З даних схеми убачається, що ширина смуг для руху становить 3,0 метра. Місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на відстані 3,2 м від бордюра, що свідчить про те, що зіткнення відбулось у другій смузі для руху.
Окрім цього, зафіксований на фотознімках характерний осип деталей транспортних засобів свідчить про зіткнення транспортних засобів у другій смузі для руху.
Із схеми убачається, що відстань від правого заднього колеса транспортного засобу Toyota до бордюра становить 2,8 м, від правого переднього - 3,0 м.
Також із схеми місця ДТП убачається, що перед дорожньо-транспортною пригодою транспортний засіб Toyota рухався у першій смузі для руху (крайня права), транспортний засіб Hyundai рухався у другій смузі для руху (а.с. 5).
Згідно даних письмових пояснень ОСОБА_1 від 28 березня 2025 року убачається, що останній рухався по смузі громадського транспорту. З лівої смуги перед автомобілем ОСОБА_1 виїхав автомобіль, ОСОБА_1 не встиг виконати маневр, після чого відбулось ДТП через те, що ОСОБА_1 не надали перевагу у русі. Перелаштування відбулось раптово, часу зупинити авто було мало, внаслідок чого виникло ДТП (а.с. 6).
З даних письмових пояснень ОСОБА_2 убачається, що він рухався по вулиці Антоновича в напрямку Оушен Плази. На перехресті вул. Антоновича та Лабораторної після зеленого світлофору продовжив рух і проїхавши перехрестя, почав перелаштовуватись у крайню праву смугу громадського транспорту, щоб висадити пасажирку. Не доїжджаючи до зупинки громадського транспорту вул. Лабораторна, ОСОБА_2 увімкнув правий покажчик повороту, подивився у дзеркало, переконався, що смуга вільна, зробив маневр у напрямку зупинки, зупинився, щоб висадити пасажирку. В цей час із основного потоку на великій швидкості в смугу громадського транспорту виїхав автомобіль Toyota, ударив автомобіль Hyundai у задню частину, після чого автомобіль відкинуло на бордюр. ОСОБА_2 вказав, що спочатку водій автомобіля Toyota визнавав свою вину та пропонував грошові кошти у розмірі 1 500$, проте ОСОБА_2 відмовився, оскільки автомобіль, яким він керував, не був його власністю. В подальшому водій автомобіля Toyota заперечував свою вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7).
Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає про таке.
Заперечуючи проти прийнятої постанови ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 рухався у другій смузі для руху, а ДТП сталась внаслідок виконання ОСОБА_2 перестроювання у крайню праву смугу.
Апеляційний суд відхиляє вказані доводи скаржника та зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось у другій смузі для руху, саме у якій рухався ОСОБА_2 та мав намір здійснити перестроювання.
Твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 не міг технічно порушити вимогу щодо безпечної дистанції, адже рухався в іншій смузі ніж ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки у разі їх руху у різних смугах, характер пошкоджень транспортних засобів та механізм ДТП був іншим. Разом з цим, характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про те, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою транспортні засоби рухались в одному напрямку один за одним.
Аналіз характеру пошкоджень та розташування транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням дозволяє стверджувати про односпрямований рух обох транспортних засобів, їх послідовне розташування на проїжджій частині, а також реальну можливість та необхідність ОСОБА_3 дотримання дистанції. За таких умов порушення пункту 13.1 ПДР підтверджується характером ушкоджень обох транспортних засобів.
Крім цього, необґрунтованими є твердження скаржника про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушення пункту 2.3.б) ПДР України, оскільки той факт, що ОСОБА_1 не встиг зреагувати та не мав можливості зупинити керований ним автомобіль або уникнути зіткнення свідчить про відсутність належного контролю та невідповідність обраної швидкості руху дорожній обстановці.
Посилання скаржника на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2025 року у справі №752/7909/25 апеляційний суд відхиляє, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2025 року скасовано, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Закривши провадження у справі, апеляційний суд установив, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення ПДР, що були в причинно-наслідковому зв`язку.
Таким чином, висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають матеріалам справи, а доводи скаржника є безпідставні, та такими, що не спростовують висновків суду.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення апеляційний суд не убачає.
Керуючись статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Олексієнка Михайла Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК