Справа № 752/20160/25 
Провадження № 2/752/2493/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2026 року м. Київ
Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Білас С.В., розглянувши цивільну справу за позовом Державного підприємства «Центр оцінки та інформатизації» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство «Центр оцінки та інформатизації» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь суму коштів у розмірі 40 412,64 грн., з яких 22 707,68 грн. основної заборгованості за тимчасове перебування в гуртожитку, 1 606,72 грн. 3% річних з простроченої суми заборгованості, 4 836,25 грн. інфляційне збільшення суми заборгованості, 11 262,00 грн. неустойки, а також стягнути судові витрати. 
В обгрунтування позову зазначає, що 06.03.2023р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір тимчасового розміщення в гуртожитку державного підприємства «Центр оцінки та інформації» №07-15/511/3, за яким позивач у період з 06.03.2023р. по 31.12.2023р. надав відповідачу за плату для тимчасового проживання три ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 . У порушення умов Договору відповідачем плата за тимчасове розміщення вносилась несвоєчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Після закінчення терміну дії Договору №07-15/511/3 між позивачем та відповідачем був укладений Договір тимчасового розміщення в гуртожитку Державного підприємства «Центр оцінки та інформації» №86-06/511/3 від 01.01.2024р. Зважаючи на те, що після припинення терміну дії Договору №86-06/511/3 у відповідача по даному Договору виникла переплата в розмірі 1 498,92 грн., позивачем дані кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості за Договором №07-15/511/3. Разом з тим, як зазначає позивач, заборгованість на даний час існує, яку він просить стягнути з урахуванням 3% річних, інфляційних витрат та неустойки.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.08.2025р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Відзиву на позов відповідач не направив.
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. 

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків.
06.03.2023р. між Державним підприємством «Центр оцінки та інформації», як виконавцем, та ОСОБА_1 , як споживачем, був укладений Договір №07-15/511/3 тимчасового розміщування в гуртожитку Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», за умовами якого виконавець надає споживачу за плату три ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 , для тимчасового розміщування в період з 06.03.2023р. по 31.03.2023р. 
Згідно з п. 1.2. Договору за послуги тимчасового розміщування в гуртожитку споживач здійснює оплату щомісяця з розрахунку 75,00 грн. за одне ліжко-місце на добу без туристичного збору, що відповідно становить 255,00 грн. за добу за 3 ліжко-місця.
Пунктом 3.2. Договору визначено, що оплата послуги за цим Договором здійснюється споживачем щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця в наступному порядку: за перший місяць - не пізніше дня підписання цього Договору з розрахунку кількості днів у поточному місяці; за наступний місяць - не пізніше останнього дня місяця, що передує тому, за який вноситься оплата.
Згідно з п. 5.1. Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.03.2023р., а в частині відшкодування збитків та розрахунків - до моменту повного виконання споживачем своїх зобов`язань.
За Додатковою угодою №1 до Договору від 30.06.2023р. сторони вирішили продовжити строк дії Договору до 31.12.2023р.
За Актом приймання-передачі від 06.03.2023р. до Договору тимчасового розміщування в гуртожитку від 06.03.2023р. позивач, як виконавець, передав, а відповідач, як споживач, прийняв для тимчасового розміщення три ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 , а також майно, що зазначене в цьому акті. 
01.01.2024р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №86-06/511/3 тимчасового розміщування в гуртожитку Державного підприємства «Центр оцінки та інформації», предметом якого стало надання позивачем відповідачу за плату три ліжко-місця в кімнаті АДРЕСА_1 для тимчасового розміщування в період з 01.01.2024р. по 31.03.2024р.
За п. 5.1. Договору сторони узгодили строк його дії до 31.03.2024р., який згідно Додаткової угоди №1 до Договору продовжили до 31.12.2024р.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника ОСОБА_1 покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати встановлених Договором платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати відповідні сплати.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до пункту 11 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2018 року №498, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 15 Положення визначено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання, відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі.
Судом встановлено, що відповідач вселилась у гуртожиток 06.03.2023р. на підставі Договору №07-15/511/3 тимчасового розміщування в гуртожитку Державного підприємства «Центр оцінки та інформації» від 06.03.2023р. у кімнату АДРЕСА_1.
Разом з тим, вона неналежним чином виконувала умови вказаного Договору щодо оплати, з огляду на що в неї перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 22 707,68 грн.
Матеріали справи свідчать, що між сторонами укладалась Угода №07-15/511/3 від 15.02.2024р. про реструктуризацію заборгованості за Договором №07-15/511/3 

від 06.03.2023р., якою був визначений графік погашення боргу, що утворився станом на 15.02.2024р., однак відповідачем не надано доказів виконання цієї Угоди та погашення боргу за встановленим графіком. 
Отже, відповідачка зазначений позивачем у позові розмір заборгованості за послугу з тимчасового розміщування в гуртожитку не спростувала, свого розрахунку суду не надала. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума основного боргу за тимчасове перебування в гуртожитку в розмірі 22 707,68 грн.
Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, то позивач просить стягнути з неї суму неустойки в розмірі 11 262,00 грн. 
У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.  Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.  Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У відповідності до п. 4.4. Договору у разі невиконання споживачем умов Договору виконавець має право вимагати сплати неустойки в розмірі 50% вартості одного ліжко-місця за добу за кожен день прострочення, але не більше, ніж за 30 календарних днів у разі невиконання споживачем обов`язку зі сплати вартості послуги в порядку та у строки, визначені пунктами 3.2. - 3.3. цього Договору; 100% вартості ліжко-місць за добу за кожен день прострочення, але не більше, ніж за 30 календарних днів у разі невиконання споживачем зобов`язань, передбачених п. 2.3.15 цього Договору. 
Згідно розрахунку позивача сума неустойки складає 11 262,00 грн.
Контрозрахунку суми неустойки відповідачкою не надано.
З урахуванням положень ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, умов Договору підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума неустойки в розмірі 11 262,00 грн. 
Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 606,72 грн. та інфляційні витрати в сумі 4 836,25 грн.
Так, у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Контрозрахунку 3% річних та інфляційних витрат відповідачкою суду не надано. 
Вимога про стягнення 3% річних та інфляційних витрат є обґрунтованою та нараховані суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. 
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. 
У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Державного підприємства «Центр оцінки та інформатизації» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
2. Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Центр оцінки та інформатизації» заборгованість за тимчасове перебування в гуртожитку в розмірі 22 707,68 (двадцять дві тисячі сімсот сім грн. 68 коп.) грн., неустойки в розмірі 11 262,00 (одинадцять тисяч двісті шістдесят дві грн. 00 коп.) грн., 3% річних у розмірі 1 606,72 (одна тисяча шістсот шість грн. 72 коп.) грн., 4 836,25 (чотири тисячі вісімсот тридцять шість грн. 25 коп.) грн. інфляційних витрат.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Центр оцінки та інформатизації» 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.) грн. судового збору. 
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач: Державне підприємство «Центр оцінки та інформатизації»  (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, код ЄДРПОУ 00209131).
Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складений та підписаний 04.02.2026р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА