ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 340/7564/23
адміністративне провадження № К/990/44445/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Ханової Р.Ф.,  Бившевої Л.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року (головуюча суддя Олефіренко Н.А., судді: Лукманова О.М., Дурасова Ю.В.) у справі № 340/7564/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 липня 2023 року:
№0000/5378/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 322 967,05 грн.;
№0000/5382/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 22 067,83 грн.;
№0000/5383/2404 якими на підставі пп5.3.2 п.54.3 статті 54, п.121.1 статті 121 ПК застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів за 2021-2022 роки;
№0000/5399/2404 якими на підставі пп5.3.2 п.54.3 статті 54, п.120.1 статті 120 ПК застосовано штрафні санкції у сумі 680 грн, за неподання декларацій про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті перевірки податковим інспектором зроблено припущення про порушення норм податкового законодавства в частині ненадання на перевірку документів при здійсненні податкового контролю, а також про отримання товару, як додаткового блага. Платником податку подавались податкові декларації платника єдиного податку за 2021-2022 роки, та за перевірений період до моменту припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування, що є підставою для застосування спеціальних правил, визначених у главі 1 розділу XIV Податкового кодексу України. За вимогами, які діяли у відповідний період (01.01.2021-01.02.2022) платники єдиного податку поділялися на групи, до другої групи відносилися фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Отже, такі фізичні особи-підприємці не повинні підтверджувати первинними документами витрати на придбання товарів/послуг у відповідності та з урахуванням вимог п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України. Водночас, такі фізичні особи-підприємці повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст.292 Податкового кодексу України).
Здійснюючи судовий розгляд, судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 31 грудня 2020 року по 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування (2 група) зі сплатною єдиного податку.
У 2021 році позивачем задекларовано дохід у сумі 958721,40 грн, в 2022 році 512467 грн.
01.02.2022 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
У зв`язку з поданою заявою платника податків про припинення підприємницької діяльності, на підставі наказу від 02.06.2023 №727-п, у відповідності до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України відповідачем проведено в період з 08.06.2023 по 14.06.2023 документальну позапланову виїзну перевірку стосовно періоду діяльності з 31 грудня 2020 року по 01 лютого 2022 року щодо дотримання податкового, валютного і іншого законодавства, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за наслідками якої складено акт перевірки, в якому зафіксовано, що суб`єкт господарювання не надала Книгу обліку доходів і виписки руху коштів по банківських рахунках, а також не надано банківські виписки про рух коштів на розрахункових рахунках, первинні документи, які підтверджують походження товарів для здійснення підприємницької діяльності що стало підставою для висновку про відсутність доказів отримання доходу від підприємницької діяльності, тому задекларовані кошти визнанні доходом фізичної особи, котрий належить оподаткувати податком на доходи фізичних осіб з поданням відповідної декларації, а також військовим збором.
В акті перевірки зазначено, що суб`єктом господарювання не подано податкову декларацію про майновий стан за 2021, 2022 роки; а також допущено порушення: ст. 164, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб, який підлягає декларуванню та сплаті в бюджет; підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого не утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності.
За результатами перевірки прийнято спірні податкові повідомлення-рішення від 18 липня 2023 року:
№0000/5378/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 322 967,05 грн.;
№0000/5382/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 22 067,83 грн.;
№0000/5383/2404 якими на підставі пп5.3.2 п.54.3 статті 54, п.121.1 статті 121 ПК застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів за 2021-2022 роки;
№0000/5399/2404 якими на підставі пп5.3.2 п.54.3 статті 54, п.120.1 статті 120 ПК застосовано штрафні санкції у сумі 680 грн, за неподання декларацій про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року: №0000/5382/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 22 067,83 грн. штрафна санкція у сумі 5 516,96 грн.; №0000/5378/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 322 967,05 грн. штрафна санкція у сумі 80 741,76 грн.; №0000/5399/2404, яким накладено штраф у сумі 680 грн.
В іншій частині вимог - відмовлено.
Приймаючи рішення, судом першої інстанції зазначено, що податкові повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб, військового збору і штрафу у сумі 680 грн. стосуються фізичної особи ОСОБА_1 , діяльність якої не була предметом перевірки (предметом перевірки була господарська діяльність ФОП ОСОБА_1 ), тому вони є протиправними і їх належить скасувати.
Одночасно судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про накладення штрафу у сумі 1020 грн., яке прийнято за наслідками перевірки та відносно фізичної особи-підприємця. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області задоволено. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5382/2404, №0000/5378/2404, №0000/5399/2404.
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 в адміністративній справі №340/7564/23 залишено без змін.
Судом апеляційної інстанції зазначено, що згідно з підпунктом 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу, тому податкове повідомлення-рішення №0000/5378/2404 прийнято відповідачем правомірно як і похідне податкове повідомлення-рішення №0000/5399/2404, яким накладено штраф у сумі 680 грн. за неподання декларацій про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивачкою подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги позивачка зазначає, що не погоджується з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, яке прийнято з грубим порушенням норм процесуального права, зокрема розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення позивачки та її представників про дату, час та місце розгляду справи. Скаржник доводить суду, що незважаючи на те, що судом першої інстанції розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження, але судом дотримано права учасників процесу та здійснювався їх виклик у відкрите судове засідання, а тому для суду апеляційної інстанції повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання було обов`язковим. Вказане порушення відповідно до п.п. «в» п.2 ч.5 ст. 328, п.п.1, 4 ч.4 ст.328 та п.3 ч.3 ст.353 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.
Окрім того, скаржником зазначено про неправильне тлумачення податковим органом та судом апеляційної інстанції приписів ст.ст. 44, 165, 292, 296 ПК України, що призвело до прийняття незаконного рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 07.01.2025 відкрито касаційне провадження з метою перевірки доводів касаційної скарги.
Здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо процесуальних порушень, про які зазначено в касаційній скарзі.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі (без виклику сторін).
В подальшому, судом першої інстанції зазначено, що після ознайомлення з позовом і відзивом на нього, зроблено висновок, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, у зв`язку з чим ухвалою від 20 грудня 2023 року, справу призначено для розгляду у відкритому судовому засіданні на 15:45 годин 01 лютого 2024 року. Також судом визнано обов`язковою явку сторін.
Згідно протоколу судового засіданні, розгляд справи та ухвалення рішення здійснено у відкритому судовому засіданні за участю сторін у справі.
04 вересня 2024 Третім апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 року.
Іншою ухвалою від 04 вересня 2024 року апеляційним судом призначено розгляд справи в порядку письмового провадження на 17 жовтня 2024 року, про що сторонам направлено судові повістки-повідомлення.
Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу суду та судову повістку доставлено до електронних кабінетів сторін 04.09.2024 о 20.46 год.
11.09.2024 представником позивача Кривенко М.П. направлено суду відзив на апеляційну скаргу.
Згідно ст.ст. 307-311 КАС України встановлено такий порядок апеляційного перегляду справ.
Після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій у разі необхідності та призначення справи до розгляду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.(ст.307 КАС України).
Апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою. ( ч.1 ст.310 КАС України).
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі:
1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;
2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання;
3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). (ч.1 ст.311 КАС України).
Аналіз наведених норм права свідчить, що у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції має право розглянути справу без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження у відповідності до приписів пункту першого частини першої статті 311 зазначеного Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що ні позивачем ні відповідачем не направлялось суду клопотань про розгляд справи судом апеляційної інстанції за їх участю.
З таких підстав, доводи скаржника про недотримання судом апеляційної інстанції приписів п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України є необґрунтованими, оскільки цим Кодексом встановлені самостійні випадки можливості здійснення розгляду справи судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження не залежно від того, в якому провадженні (спрощеному чи загальному) здійснювався розгляд справи судом першої інстанції. Як наслідок, розгляд справи судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження здійснено з дотриманням вимог п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Оскільки судом не встановлено в цій частині порушень норм процесуального права, суд переходить до перевірки доводів касаційної скарги щодо порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права.
Насамперед доцільно встановити, чи правомірно нараховано грошові зобов`язання на підставі податкових повідомлень-рішень щодо фізичної особи ОСОБА_1 за період її діяльності як фізичної особи-підприємця, про що зазначив суд першої інстанції.
Відповідно до приписів п.п.78.1.7 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, регулює Закон України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV).
Державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться відповідно ст. 25 Закону N 755 на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною дев`ятою статті 4 Закону № 755-IV фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Положеннями частини четвертої статті 13 Закону № 755-IV визначено, що відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, податкових органах, органах Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства.

Органи Державної податкової служби України отримують інформацію з Єдиного державного реєстру для обліку платників та не є розпорядником зазначеної інформації.

Статтею 67 глави 6 ПК України, передбачено, що підставою для зняття з обліку у контролюючих органах самозайнятих осіб є повідомлення чи документальне підтвердження державного реєстратора чи іншого органу державної реєстрації про проведення державної реєстрації припинення.

Згідно з розділом XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (далі - Порядок № 1588) зняття з обліку фізичних осіб - підприємців як платників податків у контролюючих органах здійснюється у наступному порядку.

Після надходження до відповідного контролюючого органу відомостей, повідомлень про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням до інформаційного фонду вносяться данні щодо дати зняття з обліку фізичної особи - підприємця яка відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.
Відповідно до підпункту 1 пункту 11.18 розділу XI Порядку № 1588, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.
Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою № 6-ОПП. Номер зняття з обліку відповідає номеру відповідного запису в журналі за формою № 6-ОПП.
Згідно з підпунктом 6 пункту 11.18 розділу XI Порядку № 1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.
Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.
Положення Порядку № 1588 свідчать про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.
Аналогічний підхід викладений Верховним Судом у постановах від 23.04.2021 у справі № 480/2004/19, від 04.11.2021 у справі № 320/1375/19, від 07.08.2025 у справі № 420/37047/23.
Тобто, прийняття податкових повідомлень-рішень відносно фізичної особи за період її діяльності як фізичною особою-підприємницею не є підставою для визнання таких рішень протиправними.
Щодо правомірності нарахування податкових зобов`язань ОСОБА_1 .
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 подано наступні декларації: податкова декларація платника єдиного податку- фізичної особи-підприємця (для першої та другої груп-річна) за податковий звітний період 2021 року, граничний термін подання якої 01.03.2022 року подано до контролюючого органу та прийнято останнім 02.02.2022 року , про що свідчить квитанція №2 (а.с.33), за податковий звітний період 2022 року подано до контролюючого органу та прийнято останнім 02.02.2022 року (а.с.41,42).
Також судом зазначено, що податкова декларація про майновий стан і доходи (для підприємців) подана позивачем лише за звітний період 2022 року та прийнята контролюючим органом 22.01.2021 року (а.с.39.40). Очевидно, в цій частині допущена описка в судовому рішенні, оскільки у справі є податкова декларація про майновий стан і доходи (для підприємців) подана позивачем за звітний період 2020 року, яка прийнята контролюючим органом 22.01.2021 року.
Приймаючи податкові повідомлення-рішення №0000/5378/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 322 967,05 грн.; №0000/5382/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 22 067,83 грн.; №0000/5399/2404 якими застосовано штрафні санкції у сумі 680 грн, за неподання декларацій про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки податковий орган визнав фізичну особу ОСОБА_1 платником податку на доходи фізичної особи, за той самий період коли ОСОБА_1 мала статус «фізична особа-підприємець» і обрала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.
Відповідно до п.п. 162.1. ст. 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Статтею 177 ПК України встановлено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 за період з 31.12.2020 по 01.02.2020 не була платником податку на доходи фізичних осіб, та платником військового збору, та відповідно в неї не було обов`язку подавати декларацію про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки.
Колегія суддів зауважує, що в Україні існують дві основні системи оподаткування для суб`єктів господарювання: спрощена і загальна, та жодним нормативно-правовим актом не передбачено здійснення нарахування податку на доходи фізичних осіб за період господарської діяльності суб`єктом господарювання. За цей період ОСОБА_1 отримувала дохід як фізична особа-підприємець, а не як фізична особа, і на власний розсуд могла перебувати на загальній або спрощеній системі оподаткування. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що нарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, а також застосування фінансових санкцій за неподання декларації про майновий стан і доходи суперечить приписам податкового законодавства України, про що правильно зазначив суд першої інстанції. 
У обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції у цій справі є помилковими, оскільки не відповідають нормам матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
За приписами ст. 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
Керуючись статтями 341, 349, 350, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року скасувати, залишивши в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко Р.Ф. Ханова   Л.І. Бившева