ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1369/25                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 грудня 2025 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                        Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про:
визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати їй підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язання відповідача здійснити з 01.11.2024 нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному ст.39 вказаного Закону, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2025, що набрало законної сили, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст.39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано здійснити з 01.11.2024 нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум.
21.07.2025 від адвоката позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просив: установити судовий контроль за виконанням рішення суду; зобов`язати відповідача подати суду звіт про його виконання протягом 10 днів.
Обґрунтовуючи заяву зазначено, що розмір підвищення мав становити 6056 грн, проте з 01.01.2025, його розмір становить 2361 грн.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву позивача, в порядку ст. 382 КАС України, задовольнити.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у письмовому провадженні на 26.11.2025.
Розгляд апеляційної скарги 26.11.2025 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням постанови суду, виходив з того, що в цій справі жодних конкретних сум розмірів пенсії суд не присуджував, детальну методику обчислення, як обов`язку відповідача, не вказав, а подальша зміна правового регулювання з 01.01.2025, не оцінювалася судом і не була заявлена позивачкою.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав врахувати те, що на час ухвалення судового рішення у даній справі 25.02.2025, положення застосованих відповідачем нормативних актів вже були чинними, однак у рішенні суду відсутня вказівка про те, що встановлене судовим рішенням підвищення нараховується лише за період з 01.11.2024 по 31.12.2024 і його виплата припиняється з 01.01.2025. Тобто, у даному випадку, виникає саме обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Перш за все, слід звернути увагу на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2025, що набрало законної сили, позов задоволено частково, а саме, визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано здійснити з 01.11.2024 нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу (ч.2 ст.381-1 КАС України) 
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно норм ч. 1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
          Під час розгляду заяви, суд першої інстанції врахував, що в цій справі жодних конкретних сум розмірів пенсії суд не присуджував, детальну методику обчислення, як обов`язку відповідача, не вказав.
Водночас, у порядку судового контролю, підлягає дослідженню чи було здійснено відповідачем на виконання рішення суду, перерахунок/виплату з 01.11.2024 щомісячного підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Закон України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» приписував прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року для працездатної особи - 3028 грн.
Згідно з листом відповідача вих.від 03.07.2025 її пенсія перерахована з 01.11.2024 до 31.12.2024 на виконання рішення суду в справі і розмір пенсії склав 9833,87грн, а фактична виплата надійде після надходження відповідного фінансування. З 01.01.2025 нарахування проведені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 № 1524.
          Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що обставинам перерахунку з 01.01.2025 суд не надавав оцінку у вказаній справі, при цьому, подальша зміна правового регулювання з 01.01.2025, яка не оцінювалася судом і не була заявлена позивачкою та не була підставою позову, не може оцінюватись у порядку судового контролю за ухваленим рішенням по суті позовних вимог, позаяк її доводи виходять за межі заявленого предмета та підстав спору, мотивів судів та змісту резолютивної частини рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення суду у даній справі було виконано, згідно резолютивної частини рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що, фактично, позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими вже на виконання рішення суду, позаяк, при розгляді звіту суб`єкта владних повноважень дослідженню підлягає сам факт виконання судового рішення за резолютивною частиною рішення суду, а не спосіб чи механізм його виконання. При судовому контролі за ст. 382 КАС України, суд не може перевірити те, що не було предметом судового розгляду.
За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                                 У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                     О.М. Ганечко 
       
Судді                                                                                                             Я.М. Василенко

                                                                                                    В.В. Кузьменко