ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/32659/25
Провадження № 33/820/107/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 - адвоката Заїки В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року,
в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 12 грудня 2025 року провадження щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , 
про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

За постановою суду, головний бухгалтер ДП «Центр «Інновації та технології» ОСОБА_1 порушила вимоги п.44.1 ст.44, пп.«а» п.198.1, абзацу першого та другого п.198.2, п.198.3 і абзацу третього п.198.6 ст.198, абзацу другого п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 623993 гривень в т.ч. в розрізі періодів:
за листопад 2018 в сумі 103295 грн.;
за квітень 2019 в сумі 128661 грн.; 
за грудень 2019 в сумі 392037 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову в частині встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що жодних повісток ОСОБА_1 не отримувала, а тому була позбавлена права на справедливий судовий розгляд, не мала можливості реалізувати своє право на захист, зокрема представити свої аргументи, надати докази та скористатися іншими правами, передбаченими законодавством.
Зазначає, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Встановлення вини особи у разі закриття провадження у справі може призвести до порушення її права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стверджує, що суд, вирішуючи питання про необхідність закриття провадження у справі та встановлюючи вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП, не врахував положення статті 6 Конституції України та вийшов за межі своїх повноважень, визнавши винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає в силу наступних підстав. 

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані в повній мірі.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до тверджень про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального закону під час вирішення питання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.
Зазначена позиція апелянта ґрунтується на тому, що закриття провадження у справі з вище наведених підстав, унеможливлює встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає наведене тлумачення норм процесуального закону помилковим, а вимоги - безпідставними, з наступних підстав.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення ґрунтується на положеннях ст.38 та п.7 ч 1 ст. 247 КУпАП.
Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення саме факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Отже, зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.2 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: 
1)вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; 
2)сплив встановленого законом трьохмісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
Водночас, наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, адже є самостійною підставою для такого закриття за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП). 
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Щодо порушення права на захист, яке полягає в розгляді справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без належного повідомлення її про дату та час судового розгляду, зазначені доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно неї.
Однак, з огляду на те, що апеляційним судом було забезпечено стороні захисту можливість брати участь у розгляді даного провадження та відстоювати власну правову позицію під час апеляційного розгляду, а також з урахуванням доводів апеляційної скарги (позиції сторони захисту), у якій не порушується питання щодо неправильної оцінки доказів, покладених в основу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, допущені місцевим судом порушення не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду       І.В. Вітюк