Справа № 133/3030/25 
Провадження № 33/801/114/2026
Категорія: 208 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Рибчинський В. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
16 січня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Маркевича Тараса Леонідовича на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.
10 листопада 2025 року захисником ОСОБА_1 – адвокатом Маркевичем Т.Л. вперше було подано апеляційну скаргу, яка була повернута постановою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2025 року з підстав відсутності витягу з договору, що обов`язково додається до ордеру, що у свою чергу позбавило суд апеляційної інстанції можливості встановити наявність або відсутність у адвоката повноважень на представництво у суді апеляційної інстанції, зокрема на подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції.
20 листопада 2025 року адвокат Маркевич Т.Л. повторно подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, яке мотивоване тим, що примірник постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 не надходив. Про зміст постанови ОСОБА_1 дізнався 07 листопада 2025 року з ЄДРСР, з якого видно, що постанову суду надіслано судом: 03.11.2025; зареєстровано: 03.11.2025; забезпечено надання загального доступу: 04.11.2025. З огляду на те, що суд першої інстанції здійснював складання повного тексту постанови у період з 18 вересня 2025 року по 03 листопада 2025 року, а апеляційну скаргу вперше подано 10 листопада 2025 року, захисник вважає, що наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2025 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 – адвокату Маркевичу Тарасу Леонідовичу в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року, та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала з тих підстав, що законодавець пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції саме з моментом її винесення, а не з моментом її отримання.
22 грудня 2025 року захисник  ОСОБА_1 – адвокат Маркевич Т.Л. втретє подає апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, не з`ясування всіх обставин справи, просив оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях  ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Одночасно в апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що в судовому засіданні 18.09.2025 року вступну та резолютивну частину постанови проголошено не було, а про зміст оскаржуваної постанови стало відомо лише 03.11.2025 року, а тому вважає, що вказані обставини беззаперечно перешкоджали йому вчасно подати апеляційну скаргу. 
Перевіривши доводи скаржника з приводу поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Оскаржена постанова Козятинського міськрайонного суду Вінницької області щодо  ОСОБА_1 була винесена 18 вересня 2025 року. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак у судовому засіданні був присутнім його захисник – адвокат Маркевич Т.Л., який подав письмові пояснення у справі та просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи захисника ОСОБА_1 – адвоката Маркевича Т.Л. про те, що йому стало відомо про постанову суду лише 07.11.2025 року не заслуговують на увагу, оскільки адвокат був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції 18.09.2025 року, достеменно знав про ухвалення судом першої інстанції рішення, а очікування виготовлення повного тексту постанови суду або обчислення строку на апеляційне оскарження з моменту його отримання суперечить положенням ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка чітко передбачає, що пропуск строку на оскарження допускається лише за наявності об`єктивно непереборних обставин, а перебіг такого строку починається з дня винесення постанови.
Дотримання встановлених процесуальних строків є обов`язком сторони, а відсутність у неї повного тексту постанови суду за умови присутності захисника під час її проголошення не звільняє правопорушника від негативних наслідків неналежної реалізації своїх процесуальних прав.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Зважаючи на викладене, враховуючи, що КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення саме з моментом винесення постанови, доводи скаржника з приводу неможливості своєчасного оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року, за відсутності особливих і непереборних обставин,  на увагу не заслуговують. 
Отже, в задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката Маркевича Тараса Леонідовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути заявнику у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Маркевича Тараса Леонідовича на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. 
Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:      В.П. Рибчинський