ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 340/1173/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі № 340/1173/25 (суддя Брегей Р.І., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Харківській області № 935040179929 від 23.01.2025 року про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області (далі - відповідач) перевести ОСОБА_1 з 22.01.2025 року на пенсію державного службовця за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 19.05.1990р. по 15.02.2016р. та період роботи з 01.11.2022р. по 10.01.2025 р. для обчислення розміру пенсії відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати №33 та №34 від 20.01.2025р..
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач з огляду на безперервність перебування на службі в державних органах на різних посадах мала стаж роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, на час досягнення пенсійного віку працювала на посаді державної служби, має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а відтак є всі підстави для переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Так, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 935040179929 від 23.01.2025 року про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківські області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2025 року, із урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Із рішенням суду не погодилися позивач та відповідач, ними були подані апеляційні скарги.
Позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування скарги позивач зазначає, що судом взагалі не встановлювалися обставини справи, не надавалася оцінка доказів, що подавалися до позовної заяви. Суд не встановив її стаж на державній службі, не врахував відомості, що зазначені у довідках.
В спірному випадку, ефективним способом захисту прав позивача буде не зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, а безпосередньо зобов`язання відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) перевести ОСОБА_1 з 22.01.2025 року, на пенсію державного службовця за віком, відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 19.05.1990 року по 15.02.2016 року, 01.11.2022р. по 10.01.2025р. для обчислення розміру пенсії, відповідно до наданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.01.2025 року №33 та №34. Оскільки, разом із заявою від 22.01.2025, ОСОБА_1 подала довідки за формами, затвердженими Постановою №1-3: від 20.01.2025 №33 та №34 за аналогічною посадою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданих ГУ ДПС у Кіровоградській області.
Відповідач в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірний період роботи позивача не може бути зараховано до стажу державної служби зважаючи на те, що позивачу присвоювалися спеціальні звання, а у разі присвоєння спеціального звання відповідно до цієї ж статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. У трудовій книжці позивачки відсутня інформація про присвоєння з 01.05.2016 року рангу державного службовця у відповідності із Законом №889, тобто робота на посадах державної служби на момент набрання чинності Законом № 889 записами трудової книжки не підтверджена.
Оскільки позивач не має 20-ти річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, прийте відповідачем спірне рішення є правомірним, і у суду були відсутні законні підстави для його скасування.
Сторони своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги не скористались.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, приходить до висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з прийняттям нового у справі, з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.07.2018 року.
22.01.2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо переходу із пенсії за віком на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

До заяви позивачем надано довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №33 від 20.01.25 року та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, які не провели класифікацію або працювала у державних органах №34 від 20.01.2025р.
Заява ОСОБА_1 відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. 
Рішенням №935040179929 від 23 січня 2025 року відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у переході на пенсію державної служби та перерахунку пенсії позивачу відмовлено.
Підставою для відмови слугувало те, що до заяви ОСОБА_1 додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 20.01.2025 за №33 та №34 видані Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області. Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 29.06.1990р. по 15.02.2016р. працювала в Державній податковій службі. 01.11.1992 року було присвоєно персональне звання інспектора податкової служби 2 рангу. 01.01.2014 року
присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи 1 рангу. У зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016р. ОСОБА_1 не працювала на посадах державної служби, застосовувати у даному випадку положення пункту 10 розділу ХІ Закону №889 законні підстави відсутні. Станом на 01.05.2016 р. у заявниці відсутній 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови призначення пенсії відповідно Закону України “Про державну службу”, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що відповідач безпідставно відмовив у задоволенні заяви позивача. Захист порушеного права підлягає у визнанні протиправним та скасуванні оскарженого позивачем рішення та зобов`язанні повторно розглянути заяву позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції не встановив належним чином обставини справи, не надав оцінку доказам, що подавалися сторонами, розглянув не у повному обсязі заявлені позивачем вимоги, а саме вимоги щодо необхідності зарахування стажу державної служби у спірному періоді (суд взагалі усунувся від оцінки доводів позивача з цього приводу), що на думку колегії є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України “Про державну службу” № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VІІІ), який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Починаючи з 28 грудня 1993 року (дати набрання чинності Законом України № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року) і до 01 травня 2016 року (дати набрання чинності Закону № 889-VІІІ), визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, регулювалось Законом України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року.
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VІІІ.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України “Про державну службу” № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 10 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в органах державної податкової служби з 10.05.1990 по 15.02.2016р та з 01.11.2022 по 10.01.2025року, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” (далі - Закон №509-XII) (чинного до 19.11.2012), правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України “Про державну службу”.
Частина сьома статті 15 Закону №509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Частина четверта статті 15 Закону №509-XII передбачає, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто, цією нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII, видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
З аналізу вказаних норм встановлено, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII, далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів
Згідно із відомостями із трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 18-32) ОСОБА_1 у період з 10.05.1990 по 15.02.2016 працювала в органах державної податкової служби на посадах інспектора, старшого державного податкового інспектора, головного державного інспектора-ревізора, тобто має більше 25 років безперервного стажу державної служби з присвоєнням рангів, прийняттям Присяги державного службовця, про що міститься відповідний запис у трудовій книжці на стор 21, дата прийняття присяги 01.07.1994 (а.с.23).
Період роботи позивача на посаді старшого державного інспектора ГУ ДПС у Кіровоградській області з 01.11.2022 року по 10.01.2025 року також підтверджено відомостями трудової книжки (а.с. 31-32).
Зважаючи на те, що як Законом №889-VIII, так і нормами раніше чинних Законів №3723-XII, №509-XII та Порядку №283 передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач з 10.05.1990 по 15.02.2016 та з 01.11.2022 року по 10.01.2025 року працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на посадах податкової служби підлягають до зарахування до стажу державної служби.
Щодо посилань відповідача на те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, оскільки їй як посадовій особі контролюючих органів присвоювались спеціальні звання, а не ранги державної служби, варто зазначити таке.
Згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”.
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пунктів 343.1 - 343.2 статті 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок №839).
Згідно з пунктом 9 Порядку №839, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами пункту 4 Порядку №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22.10.2013 у справі №21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу”.
У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку №283.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з наведеного, відповідач під час розгляду заяви позивача безпідставно виходив з того, що у неї відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.
Частиною другою статті 46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
При цьому, пунктом 5 Порядку №229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.
Враховуючи викладене, період роботи позивача на посадах в органах податкової служби з 10.05.1990 по 15.02.2016р. та з 01.11.2022 по 10.01.2025року повинен бути зарахований до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу».
З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 935040179929 від 23.01.2025 року про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягало скасуванню.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
У пункті 5 Порядку №622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Пунктом 1постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048 (далі - Постанова №1-3) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які
60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Разом із заявою від 22.01.2025 ОСОБА_1 подала довідки за формами, затвердженими Постановою №1-3: від 20.01.2025 №33 та №34 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2025 року, виданих ГУ ДПС у Кіровоградській області.
Призначення пенсії державного службовця на умовах пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ здійснюється за заявою особи, до якої долучаються довідки про заробітну плату, вказані довідки складені за формою, затвердженою Постановою №1-3, такі довідки є джерелом інформації про суму заробітку, відсоток від якого становитиме пенсія, що впливає на правильність обчислення пенсії, а тому вказані в них відомості мають бути враховані пенсійним органом. У даних довідках також зазначено, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому, суд звертає увагу, що не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати спеціальний стаж позивача (стаж державної служби). Тому, належним способом захисту порушених прав позивача, буде зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи позивача в органах державної податкової служби до стажу державної служби та повторно розглянути її заяву, з урахуванням наведених обставин.
Доводи апеляційних скарг сторін знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі № 340/1773/25 - скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 935040179929 від 23.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) зарахувати до стажу державної служби період роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в органах державної податкової служби з 10.05.1990р. по 15.02.2016р. та період роботи з 01.11.2022р. по 10.01.2025р..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2025р. про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак