Справа № 296/1115/26 
1-кп/296/407/26 

Вирок
Іменем України

02 лютого 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026065640000008 від 03.01.2026 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Салехард, Тюменської області, російської федерації, громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні маючого одну малолітню дитину, освіта середня, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
установив:

Згідно із судовим наказом Корольовського районного суду м. Житомира від 14.10.2024 за №296/9057/24 зобов`язано стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 всіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30.09.2024 та до досягнення дитини повноліття.
Однак, ОСОБА_3 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 14.10.2024 за №296/9057/24, зобов`язано стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та всупереч зазначеною рішення, останній в період з 30.09.2024 по 31.01.2025 та з 01.03.2025 по 31.12.2025 злісно ухиляється від сплати аліментів.
Так, ОСОБА_3 попереджений державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Незважаючи на це, ОСОБА_3 з 30.09.2024 по 31.01.2025 та з 01.03.2025 по 31.12.2025 будучи фізично здоровим, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, умисно про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та із доходів аліментів не сплачував; у Житомирському міському центрі зайнятості, як шукаючий роботу, не перебував; заходів, спрямованих на погашення заборгованості не вживає, аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умисно не виплачує, чим допустив заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2025 в сумі 65434 гривні 96 копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з матеріалами досудового розслідування, клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, письмовими заявою підозрюваного, складеною в присутності його захисника та заявою потерпілої.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Зі змісту заяви підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , слідує, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме, в ухиленні від сплати аліментів на утримання дитини, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.
Потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до наданої нею заяви, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за її відсутності.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, з урахуванням заяви потерпілої, суд дійшов висновку щодо відсутності сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та можливістю розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження та потерпілою, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 , який раніше не судимий і визнав свою вину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Крім того, суд враховує вік останнього, його відношення до вчиненого, задовільний стан здоров`я і той факт, що він офіційно не працевлаштований та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини упродовж тривалого часу.
Суд також враховує розмір заборгованості по сплаті аліментів, який становить 65434 гривень 96 копійок і те, що обвинувачений без поважних причин фактично самоусунувся від їх сплати, і заходи щодо погашення заборгованості не вживає.
Санкція ч. 1 ст. 164 КК України передбачає альтернативні покарання у виді громадських робіт, пробаційного нагляду та обмеження волі.
Приймаючи до уваги, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_3 вид покарання у виді громадських робіт на строк - сто годин.
На думку суду, призначене покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні.
Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Початок строку виконання покарання у виді громадських робіт обчислювати з моменту початку виконання цих робіт за визначеним місцем роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1