Справа № 346/4546/25 
Провадження № 2-а/346/11/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 р.	м. Коломия   Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

в складі головуючого судді Калинюка О. П.
з участю секретаря Пігуляк В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.08.2025 року об 11 год. 28 хв. в с. Стопчатові, по вул. Центральній, 10, Косівського району Івано-Франківської області, інспектором сектору реагування патрульної поліції Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Яремусем Володимиром Ігоровичем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «ЕНА» № 5519901. Даною постановою позивача визнано винним у порушенні п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 
Позивачу інкримінується те, що 19.08.2025 року об 11 год. 28 хв. в с. Стопчатові, по вул. Центральній, 10, Косівського району Івано-Франківської області він керував нижче зазначеним автомобілем та не користувався ременем безпеки. Вказаними діями позивач порушив п. 2.3 (в) ПДР України.
Позивач стверджує, що він керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та за вказаною адресою його зупинено працівниками вказаного органу поліції з пристебнутим ременем безпеки. Після зупинки автомобіля він відстебнув ремінь безпеки, вийшов з автомобіля та запитав у працівника вказаного органу поліції щодо причини зупинки автомобіля, на що отримав відповідь, що він був не пристебнутий ременем безпеки.
Позивач вказав, що він заперечував проти факту керування автомобілем з непристебнутим ременем безпеки, а підписав оскаржувану постанову лише з метою отримання її примірника. Однак, працівник вказаного органу поліції не вручив позивачу примірник оскаржуваної постанови. Позивач також вказав, що сплатив штраф з метою недопущення примусового виконання постанови.
Також позивач зазначив, що фотокопію оскаржуваної постанови отримав 29.08.2025 року, під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення в Косівському районному суді Івано-Франківської області.
Тому позивач просить поновити пропущений процесуальний строк на подання даної позовної заяви, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. 

05.11.2025 року представник відповідача подав через підсистему «Електронний Суд» відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
За вказаних в оскаржуваній постанові обставин позивач не заперечував факту керування ним згаданим автомобілем з непристебнутим ременем безпеки та наголошував, що готовий сплатити штраф за таке порушення ПДР України. Він вказав, що при винесенні оскаржуваної постанови вищевказаним працівником органу поліції з`ясовано всі обставини в сукупності, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами (а. с. 53-58).

26.11.2025 року до суду від представник позивача, адвоката Козара Тараса Васильовича надійшла відповідь на відзив, в якій цей представник підтримав доводи, викладені у позовній заяві.
Зокрема, представник позивача вказав, що сплата штрафу позивачем не є підтвердженням його вини; оскаржувана постанова не була вручена позивачу після її винесення; працівники поліції невірно вказали населений пункт, в якому зупинили автомобіль під керуванням позивача, адже така зупинка відбулася в с. Мишин Коломийського району Івано-Франківської області; постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2025 року, винесеною у справі № 347/1755/25 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення за ч.1 ст.130 КУпАП констатовано, що за вказаних в оскаржуваній постанові обставин працівники поліції не роз`яснили позивачу причини зупинки автомобіля під його керуванням, на відеозаписі відсутні підтвердження порушення позивачем вимог ПДР України. Провадження у справі закрито у зв`язку з выдсутністю складу адміністративного правопорушення. 

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, у відповіді на відзив вказаний представник просить розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача Корнутій Михайло Васильович в судове засідання не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, вивчивши та оцінивши надані докази, з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову серії «ЕНА» № 5519901 винесено 19.08.2025 року, а 02.09.2025 року позивач надіслав засобами поштового зв`язку даний позов, який надійшов до Коломийського міськрайонного суду Івано- Франківської області 04.09.2025 року (а. с. 1, 25).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в її графі «копію постанови мною отримано» наявний підпис позивача (а. с. 20).
Однак, 27.08.2025 року позивач звертався із заявою до вказаного органу поліції про надання йому копії оскаржуваної постанови (а. с. 18).
Крім того, згідно з даними заяви, складеної позивачем 29.08.2025 року та адресованої до Косівського районного суду Івано-Франківської області, того дня позивач ознайомився з матеріалами вище вказаної справи про адміністративне правопорушення №347/1755/25, в якій містилася копія оскаржуваної постанови (а.с.10).
Також суд враховує, що з наданого представником відповідача відеозапису не вбачається вручення позивачу примірника оскаржуваної постанови.
Враховуючи наведене, позивачем підтверджено поважність причин пропуску строку на оскарження даної постанови. Таким чином, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду із вказаним позовом, оскільки стороною відповідача не спростовано вказаних доводів сторони позивача. 

Щодо вирішення по суті позовної вимоги, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зіст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306. 

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі тощо.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою серії «ЕНА» № 5519901 від 19.08.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що того дня об 11 год. 28 хв. в с. Стопчатові, по вул. Центральній, 10, Косівського району Івано-Франківської області позивач керував вище зазначеним автомобілем та на користувався ременем безпеки. Вказаними діями позивач порушив п. 2.3 (в) ПДР України (а. с. 17).

Відповідно до п. 2.3 (в) цих Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року, винесеній у справі № 337/3389/16-а, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному становищі у відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року, винесеній у справі № 337/3389/16-а, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному становищі у відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.
Оскільки були відсутні докази, що від позивача під час розгляду справи надходили будь-які заяви чи клопотання, працівник поліції відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, правомірно виніс оскаржувану постанову.

Посилання позивача та його представника на факт закриття 05.11.2025 року провадження у справі № 347/1755/25 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП як на доказ невинуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки в межах вказаної справи не досліджувалися факти щодо того, чи користувався позивач ременем безпеки за викладених у оскаржуваній постанові обставин.

Крім того, у оскаржуваній постанові наявний підпис позивача, і останній добровільно сплатив штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, що свідчить про повне та беззаперечне визнання позивачем вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Факт сплати такого штрафу позивач та його представник не заперечили. 

Таким чином, позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові, та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. 
Зважаючи на вище викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, оскільки докази на підтвердження винуватості позивача є належними, допустимими, достатніми та достовірними, а викладені обставини позивачем в позовній заяві не спростовують факту вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на відсутність підстав для скасування постанови, у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 210, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 9, 19, 20, 74, 77, 90, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

поновити процесуальний строк на звернення з даним позовом.

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови серії "ЕНА” № 5519901, винесеної інспектор сектору реагування патрульної поліції Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Яремусем Володимиром Ігоровичем 19.08.2025 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот дестяь) гривень, відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.01.2026 року.

Суддя: 	Калинюк О. П.