ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/551/25	

Головуючий суддя І інстанції – Сацький Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі №280/551/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПП ТЕХПРОМ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості, - 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПП ТЕХПРОМ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленій випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000005, винесену Одеською митницею;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000005/2 від 02.01.2025 винесене Одеською митницею.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПП ТЕХПРОМ» було задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000005, прийняту Одеської митницею.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000005/2 від 02.01.2025, прийняте Одеської митницею.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірні рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їхнього скасування. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 20.08.2024 між TOB «ТГІП ТЕХПРОМ» (покупець) та SICHUAN TAISHF.NGLAN TECHNOLOGY CO. LTD (продавець) було укладено договір №РІ-RZ20240820L (далі - договір).
На підставі пунктів 1.1 та 1.2 Договору, Продавець передає, а Покупець приймає товар, перелік та характеристики якого містяться у Специфікації, що є невід`ємним додатком до цього Договору.
На виконання умов договору сторонами було укладено специфікацію №1 від 20.08.2024.
Відповідно до Специфікації від 20.08.2024 № 1 позивач придбав товар на загальну суму 25 742,50 доларів США. Також сторонами обумовлено умови поставки товару згідно ІНКОТРЕМС 2010: FOB TIANJIN, порт завантаження: FOB TIANJIN, Китай, кінцевий пункт призначення: товар призначений для відправлення в Україну.
Для здійснення митного оформлення товарів митним брокером ТОВ "ТІІ ТЕХПРОМ" подано до митного органу митну декларацію ІМ 40 ДЕ № 25UA500500000028U9, у якій задекларовано товар: « 1. Вироби з чорних металів: устаткування для металевих риштувань: - BASE JACK 34*4*500 PLATE 140*140*4/ Опора регулювальна для риштувань (Домкрат базовий), розм. 34*4*500 пластина 140*140*4 - 4500 шт. Опора регулювальна; виготовлена із оцинкованої сталі; являється частиною будівельних лісів (риштувань), вишки-тури та використовується як опора для встановлення їх на потрібний рівень. Не подвійного та не військового призначення. Не містять у своєму складі радіоактивних матеріалів. Для цивільного використання.Торговельна марка: TAISHENGLAN TECHNOLOGY Виробник - SICHUAN TAISHENGLAN TECHNOLOGY CO.,LTD Країна виробництва - Китай, CN. 2. Вироби з чорних металів: частини для металевих риштувань: - LOCK PIN 14*40 / Замок флажковий (флажок) 14*40 - 350 000 шт; виготовлений із оцинкованої сталі; являється невід`ємною частиною будівельних лісів (риштувань), вишок-турів та призначений для кріплення сполучених елементів і їх фіксації. Не подвійного та не військового призначення. Не містять у своєму складі радіоактивних матеріалів. Для цивільного використання. Торговельна марка: TAISHENGLAN TECHNOLOGY Виробник - SICHUAN TAISHENGLAN TECHNOLOGY CO., LTD Країна виробництва - Китай, CN.
До митного оформлення вказаних товарів до митниці разом з ЕМД брокером надіслано скановані копії наступних документів:
пакувальний лист від 09.10.2024 б/н; рахунок-фактура (інвойс) від 20.08.2024 № PI-RZ20240820L; коносамент (House bill of lading) від 09.10.2024 № QN24090459; автотранспортна накладна від 30.12.2024 № 30/12/01; сертифікат про походження товару № C24MADKUH4E90093 від 14.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару Swift від 09.04.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару Swift б/н від 19.09.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №5727 від 23.12.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № б/н від 01.08.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація № 1 від 20.08.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) № PI-RZ20240820L від 20.08.2024; договір про надання послуг митного брокера МБ037/01 від 24.07.2024; договір (контракт) про перевезення № 1101/24/01 від 11.01.2025; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю №б/н від 02.01.2025; інші некласифіковані документи тех опис від 05.08.2024; інші некласифіковані документи фото товару від 02.01.2025.
Позивачу було відмовлено у митному оформленні товарів та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000005. Як зазначено у вказаній картці відмови, митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: Невможливість визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT)- за резервним методом.
02.01.2025 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2025/000005/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України.
При цьому, у рішенні зазначено про те, що:
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
До митного оформлення для підтвердження транспортних витрат надано довідку про вартість транспортування від 23.12.2024 № 211224/01 та надано договір транспортного експедирування від 11.01.2024 № 1101/24/01. Відповідно п.3.3. договору транспортного експедирування від 11.01.2024 № 1101/24/01 рахунки на послуги й витрати з трансп.-експедиційного обслуговування і організації перевезень оплачуються Клієнтом шляхом перерахування грошових коштів протягом 3-х банківських днів з моменту їх виставлення, проте жодних банківських, платіжних документів та рахунків на послуги й витрати до митного оформлення надані не були.
Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із Валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.Платіжні банківські документи (свіфти) від 22.08.2024 б/н, від 19.09.2024 б/н не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за оцінювані товари, оскільки не містять відомостей про ID ключі виконавців надавача платіжних послуг (банку), які свідчать про виконання операцій за такими платіжними інструкціями.
- Відповідно п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.08.2024 № PI-RZ20240820L зазначено, що оплата здійснюється з умовами Договору або Специфікації. Проте, в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах відсутні реквізити специфікації від 20.08.2024 № 1, що унеможливлює ідентифікацію зазначеної передплати з оцінюваними товарами.
Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000005/2 від 02.01.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000005 протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що вказані рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови були висновки відповідача про те, що:
- до митного оформлення для підтвердження транспортних витрат надано довідку про вартість транспортування від 23.12.2024 № 211224/01 та надано договір транспортного експедирування від 11.01.2024 № 1101/24/01. Відповідно п.3.3. договору транспортного експедирування від 11.01.2024 № 1101/24/01 рахунки на послуги й витрати з трансп.-експедиційного обслуговування і організації перевезень оплачуються Клієнтом шляхом перерахування грошових коштів протягом 3-х банківських днів з моменту їх виставлення, проте жодних банківських, платіжних документів та рахунків на послуги й витрати до митного оформлення надані не були.
- відповідно п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20.08.2024 № PI-RZ20240820L зазначено, що оплата здійснюється з умовами Договору або Специфікації. Проте, в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах відсутні реквізити специфікації від 20.08.2024 № 1, що унеможливлює ідентифікацію зазначеної передплати з оцінюваними товарами. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками, з огляду на наступне.
Як свідчать встановлені обставини справи, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім» було укладено договір транспортного експедування від 11.01.2024 року № 1101/24/01 відповідно по п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором Експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок клієнта виконати та організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень.
Згідно п. 3.1 винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах клієнта і пов`язані з виконанням цього договору, оплачуються клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 3 цього договору.
Відповідно до рахунку № РФ-23579 від 23.12.2024, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер Тім», вартість транспортних послуг за договором транспортного експедування від 11.01.2024 року № 1101/24/01 за межами державного кордону України складає 148660.16 грн.
Наведена сума транспортних послуг також підтверджується довідкою про вартість транспортування від 23.12.2024 року № 211224/01, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Клевер Тім".
В свою чергу, зауважень до складових витрат на транспортування, відповідачем зазначено не було.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару не існує.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.10.2020 по справі № 320/2455/19, який враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було належним чином підтверджено транспортну складову заявленого до декларування товару.
Що стосується посилань відповідача на те, що в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах відсутні реквізити специфікації від 20.08.2024 № 1, що унеможливлює ідентифікацію зазначеної передплати з оцінюваними товарами, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що обсяг та вартість товару зафіксовані у Специфікації, що є інтегральною складовою частиною Контракту № NFCPI-RZ20240820L від 20.09.2024, наданого для митного оформлення. 
З наведених банківських документів видно, що в них є посилання на договір №РІ-RZ20240820L, що надає достатню можливість пов`язати поставлений товар з відповідними господарськими відносинами. 
З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості товарів та необхідності його скасування.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2025 в адміністративній справі №280/551/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко