Справа № 453/551/25      Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л. 
Провадження № 22-ц/811/1979/25     Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Федчун Н. С.
з участю – представника позивача – адвоката Іванченко В. С., відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 травня 2025 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2025 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») зверулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 185 351 грн 74 коп., з яких: сума викрадених коштів з карти – 135 467 грн 95 коп. (кредитні кошти), перераховані проценти за користування кредитними коштами – 47 855 грн 79 коп., та 3 028 грн 00 коп. сплаченого судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою та четвертою статті 185, частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України та з врахуванням частини першої статті 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Строк відбування покарання ОСОБА_1 вирішено рахувати з моменту його затримання - 02 червня 2023 року.
Вказаним судовим рішенням встановлено, що 07 травня 2023 року ОСОБА_1 у період часу з 01:30 год. до 02:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на площі Князя Ярослава Осмомисла у місті Львові, під час дії воєнного стану в Україні, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у потерпілого ОСОБА_2 мобільний телефон «iPhone 11 Pro» вартістю 17000 грн 00 коп. з сім-карткою оператора «лайфселл», наручний годинник марки «Cacio G-shocr GA B001-1a» вартістю 2 500 грн 00 коп, гаманець коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 650 грн 00 коп., посвідчення водія, банківська картка «Монобанк» та банківська картка АТ КБ «ПриватБанк», чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на суму 20 150 грн 00 коп. 07 травня 2023 року ОСОБА_1 в період часу з 01:30 год. до 05:46 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з метою подальшого використання в злочинних цілях, привласнив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_2 , яка знаходилася у викраденому ним гаманці потерпілого. Крім цього, ОСОБА_1 , 07 травня 2023 року в період часу з 05:46 год. до 14:55 год., під час дії воєнного стану в Україні, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, використовуючи викрадену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_2 , таємно викрав грошові кошти з вказаної картки, зокрема: здійснивши зняття готівки в банкоматі АТ «Ощадбанк», що за адресою: м. Львів, вул.Валова, 9, о 05:46 год в сумі 2 000 грн 00 коп, о 05:47 год в сумі 10 000 грн 00 коп, о 05:48 год в сумі 10 000 грн 00 коп, о 05:49 год в сумі 10 000 грн 00 коп., о 05:50 год в сумі 10 000 грн 00 коп; здійснивши зняття готівки в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м. Львів, вул. Староєврейська, 3, о 05:53 год в сумі 20 000 грн 00 коп; здійснивши зняття готівки в банкоматі АТ «Кредобанк» за адресою: м. Львів, площа Катедральна, 5, о 05:56 год в сумі 2 000 грн 00 коп, о 05:58 год в сумі 2 000 грн 00 коп, о 05:59 год в сумі 2 000 грн 00 коп., о 05:59 год в сумі 2 000 грн 00 коп, о 06:00 год в сумі 2 000 грн 00 коп; здійснивши переказ грошових коштів через термінал самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м. Львів, вул. Петлюри, 2А на банківську карту, о 08:40 год в сумі 2 517 грн 59 коп., о 08:41 год в сумі 7 955 грн 58 коп., о 08:42 год в сумі 8 761 грн 21 коп., о 08:44 год в сумі 15 981 грн 90 коп., о 08:45 год в сумі 7 754 грн 17 коп.; здійснивши покупку в ТОВ «Комфі Трейд», що за адресою: м.Львів, вул. І. Виговського, 100, о 10:08 год на суму 17 142 грн 00 коп., здійснивши безготівкову оплату за допомогою «PayPass» за товар в магазині «Продукти», що за адресою: м. Львів, вул. Крехівська, 10, о 14:50 год на суму 1 115 грн 50 коп.; здійснивши безготівкову оплату за допомогою «PayPas» 2 240 грн 00 коп. Своїми діями ОСОБА_1 заподіяв потерпілому ОСОБА_2 майнову шкоду на загальну суму 135 467 грн 95 коп. 
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, підтвердив, що всі фактичні обставини справи повністю відповідають вказаному в обвинувальних актах, які були об`єднані судом в одне провадження, та щиро розкаявся у вчиненому. Вважаючи, що його права порушено, ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок грошових коштів на його банківському рахунку (договір № SAMDNWFC00051338454 від 16 травня 2019 року) без врахування платіжних транзакцій на загальну суму 135467 грн 95 коп., а також стягнути на його користь витрати на професійну допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником – адвокатом Гайдаржий А. В., задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 травня 2024 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про покладення обов`язку вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 за угодою про надання кредиту від 29 серпня 2013 року, що виникла у зв`язку з проведенням несанкціонованих платіжних операцій 07 травня 2023 року зі списанням коштів на загальну суму 135 467 грн 95 коп. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій. Ухвалою Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2024 року у відкритті провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. З огляду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» перераховано ОСОБА_2 грошові кошти за договором, щодо якого ОСОБА_1 було вчинено протиправні діяння, АТ КБ «ПриватБанк» набуває право зворотньої вимоги до особи, винної у спричинених збитках.
Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 13 травня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 135 467 грн 95 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 3 028 грн 00 коп. судового збору.
Заочне рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», подавши в липні 2025 року апеляційну скаргу, в якій просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 травня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 47 855 грн 79 коп. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що представник позивача на підтвердження виконання рішення суду про перерахунок заборгованості надав виписку про рух коштів на картковому рахунку ОСОБА_2 за договором б/н, яка містить інформацію про здійснені операції по рахунку, в тому числі, і ті операції, які здійснив ОСОБА_1 , після викрадення платіжного засобу і мобільного телефону. Вказана сума не є власними коштами ОСОБА_2 , а є кредитними коштами. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 за угодою про надання кредиту від 29 серпня 2013 року, що виникла у зв`язку з проведенням несанкціонованих платіжних операцій 07 травня 2023 року зі списання коштів на загальну суму 135 467 грн 95 коп. Випискою по рахунку ОСОБА_2 підтверджено: 24 січня 2025 року поповнення на рахунок – 135 467 грн 35 коп.; 04 лютого 2025 року здійснення перерахунку договору на підставі рішення суду, повернення процентів - 47 855 грн 79 коп. З огляду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» перераховано ОСОБА_2 грошові кошти за договором, щодо яких ОСОБА_1 було вчинено протиправні діяння, у повному обсязі, АТ КБ «ПриватБанк» набуває право зворотної вимоги до особи, винної у спричинених збитках, в тому числі і на відшкодування процентів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, а також безпосередньо відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу (частина шоста статті 263 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження. Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частини п`ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частина друга статті 206 ЦПК України).
Як зазначено в частині четвертій цієї статті Кодексу, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі №572/2515/15-ц вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».
Тобто ЦПК України розмежовує процесуальні інститути визнання відповідачем позову і визнання апеляційної скарги, та їх правові наслідки. Прийняття судом визнання позову відповідачем має своїм наслідком ухвалення рішення про задоволення позову. В той час, як визнання апеляційної скарги іншою стороною, не є підставою для автоматичного задоволення такої скарги та, відповідно, задоволення позову (див. постанову Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року в справі № 523/20607/23).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
В судовому засіданні 29 січня 2026 року ОСОБА_1 визнав як позовні вимоги, в задоволенні яких відмовлено судом першої інстанції, так і подану АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу.
Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а також те, що наявні законні підстави для задоволення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що наявні підстави для прийняття визнання відповідачем позову, а також врахування визнання ним також і апеляційної скарги, а відтак для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, з ухваленням нового про задоволення таких позовних вимог.
Наслідки визнання позову відповідачу роз`яснені, йому такі зрозумілі.
Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).
За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 47 855 грн 79 коп. перерахованих процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Згідно зі частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з огляду на те, що АТ КБ «ПриватБанк» звільнений від сплати судового збору у даній справі на підставі положень Закону України «Про судовий збір», подання апеляційної скарги в електронному виді, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 948 грн 37 коп.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити. 
Заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 травня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення перерахованих процентів за користування кредитними коштами скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» перераховані проценти за користування кредитними коштами в розмірі 47 855 грн 79 коп.
Стягнути ОСОБА_1 948 грн 37 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий       С.М. Копняк

Судді:        С.М. Бойко

А.В. Ніткевич