ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2026 року справа №360/2044/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року по справі №360/2044/25 (суддя І інстанції Чернявська Т.І.) за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому просив: 
– визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням іншого ніж січень 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням виплачених сум;
– визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року, з 1 січня 2024 року до 14 жовтня 2025 року;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року, з 1 січня 2024 року до 14 жовтня 2025 року з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплаченої раніше суми індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/2043/25 за адміністративним позовом Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала суду обґрунтована тим, що спірним у справі № 360/2043/25 є питання щодо наявності підстав для проведення ОСОБА_1 перерахунку грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі додаткової грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально побутових питань) за періоди з 29 січня 2020 року до 19 травня 2023 року включно та з 18 червня 2025 року, що може мати наслідком підвищення посадового окладу з 29 січня 2020 року та безпосередньо впливає на розгляд справи № 360/2044/25 в частині позовних вимог про наявність підстав для нарахування та виплати індексації-різниці за період з 29 січня 2020 року до 31 грудня 2022 року, з 1 січня 2024 року до 14 жовтня 2025 року. Станом на 3 листопада 2025 року справа № 360/2043/25 по суті не вирішена.
Оскільки наразі справа № 360/2043/25 по суті не вирішена, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 360/2044/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/2043/25. 
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що ухвала суду суперечить пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами якої суд, не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Судом не взято до уваги зміст позовної заяви, а саме її мотивувальну та прохальну частини. Судом не враховано, що позовна заява містить дві позовні вимоги до відповідача, які мають різний предмет спору, про те пов`язані між собою та мають значення для правильного вирішення спору по суті. Так, позовна вимога - визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням іншого ніж січень 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), охоплює зовсім інший період проходження військової служби позивачем та не належить до вирішення питання перерахунку його грошового забезпечення який обумовлений предметом позову в адміністративній справі №360/2043/25.
В той же час, судом першої інстанції, залишено поза увагою пункт 95 Постанови Верховного Суду від 08 листопада 2024 року у справі №200/16532/21, на яку він посилається в оскаржуваній ухвалі.
Так, Верховним судом зазначено - суму індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, слід визначати на основі застосування січня 2008 року у якості місяця підвищення доходу, а не березня 2018 року. Це пояснюється тим, що приписи абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 ведуть мову про суму індексації грошового забезпечення, яка мала б скластися у березні 2018 року, якби в тому місяці не відбулося підвищення окладів військовослужбовців. Враховуючи висновок Верховного Суду наведений ним у пункті 95, справа №200/16532/21, слід зауважити, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження в справі, залишив по заувагою позовну вимогу – щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням іншого ніж січень 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).
Предметом позову у цій справі є не правомірність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невірно встановленого базового місяця індексації грошового забезпечення позивачу за період військової служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 (перша позовна вимога), протиправна бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року, з 1 січня 2024 року до 14 жовтня 2025 року. В той же час, предметом спору у справі №360/2043/25 є вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу в періоди з 29 січня 2020 року до 19 травня 2023 року включно та з 18 червня 2025 року до 14 жовтня 2025 року включно грошового забезпечення, а також виплачених за вказані періоди грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Позивач наголошує на тому, що в межах спірних правовідносин не існує об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, а тому судом першої інстанції безпідставно зупинено провадження.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається, з предметом доказування в конкретній іншій справі; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
У постанові від 10 серпня 2023 року у справі №804/7154/16 Верховний Суд сформував висновок, згідно з яким під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для цього суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі і одночасно мають значення для вирішення цієї справи.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 160/2031/25.
Як встановлено судом, предметом позову у цій справі є правомірність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року з урахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням виплачених сум; –здійснення перерахунку та виплату індексації грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року, з 1 січня 2024 року до 14 жовтня 2025 року з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплаченої раніше суми індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням виплачених сум.
Предметом позову у справі №360/2043/25 є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення та зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення за періоди з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно та з 18 червня 2025 року по 14 жовтня 2025 року включно, а також виплачених за вказані періоди грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав усі процесуальні та матеріально-правові інструменти для того, щоб самостійно вирішити справу у межах конкретних спірних правовідносин.
За приписами пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до розгляду справи № 360/2043/25.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року по справі №360/2044/25 – задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року по справі №360/2044/25 – скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Повне судове рішення – 15 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко