Справа № 591/616/20	

Провадження № 1-кп/591/126/22

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2026 року Зарічний районний суд м.Суми в складі: 
головуючого - судді     ОСОБА_1 , 
з участю секретаря     ОСОБА_2 , 
прокурора      ОСОБА_3 ,
представника потерпілого    ОСОБА_4 ,
захисників      ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
обвинуваченого     ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Суми, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12.07.2019 близько 23 год. 17 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого на верхній частині розсіювачів фар головного світла нанесене покриття, що зменшує їх прозорість, рухаючись по пр. Михайла Лушпи у м. Суми, в напрямку вул. Харківська, зі швидкістю щонайменше 62.2 км/год, грубо порушив вимоги п.1.7, п.2.3а, п.2.3б, п.8.7.3.д, п.11.2, п.11.5, п.12.4, п.18.1,п.30.7, п.31.1, п.31.4.3 ґ ПДР.
Зокрема, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку №9 по пр. Михайла Лушпи, позначеного дорожніми знаками, горизонтальною дорожньою розміткою та жовтим миготливим сигналом світлофору, ОСОБА_7 знехтував безпекою дорожнього руху, перевищив дозволену у населених пунктах максимальну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, на дорозі з трьома смугами руху в одному напрямку, не рухався якнайближче до правого краю, при вільних правих смугах, здійснив виїзд на крайню ліву смугу для руху, не був особливо уважним до пішоходів та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості чи зупинки, не надав перевагу в русі пішоходам, чим створив небезпеку для їх руху, внаслідок чого, у крайній лівій смузі руху, здійснив наїзд на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які переходили проїзну частину пр. Михайла Лушпи по вказаному нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
В наслідок дорожньо-транспортної пригоди: ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження: розтрощення черепу (багатофрагментарного «мозаїчного» перелому кісток склепіння черепу), яке супроводжувалось тотальним крововиливом під м`яку мозкову оболонку, грубою деформацією структур головного мозку, від яких загинула на місці події, а ОСОБА_9 - тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, гематом та саден обличчя, саден верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим був госпіталізований до КНП «Центральна міська клінічна лікарня». 
Допущені водієм ОСОБА_7 порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав частково: не заперечував події ДТП, але стверджував, що не нехтував Правилами дорожнього руху і не перевищував дозволеної швидкості. Суду пояснював, що 12.07.2019 він зі ОСОБА_10 ) після відвідування магазину АТБ, сіли в автомобіль «KIA CEED» та поїхали. Розвернувшись на кільцевій дорозі, під`їхали до місця події. Його швидкість в той момент була 44 км/год. – це він точно пам`ятає, оскільки подивився на спідометр. Він їхав по крайній лівій смузі, оскільки до цього пів дня йшов дощ та крайня права полоса була в калюжах, а стан дорожнього покриття на середній смузі був незадовільним, тому він приблизно за 15 метрів до пішохідного переходу переїхав на крайню ліву смугу. При цьому, він бачив, як пішоходи рухались через дорогу зліва направо, але гальмувати не було потреби, бо вони були на значній відстані. Цих пішоходів він бачив, бо вони були у світлому одязі. Водночас, потерпілих, які перетинали дорогу, він не бачив. На смузі, по якій він їхав, асфальт був вологий, в його авто працювали склоочисники. Був темний час доби, було увімкнене штучне освітлення, але ліхтарі дуже погано світили. В цей момент він повернув голову та звернув увагу, що проїхав жовтий миготливий сигнал світлофору, після чого перевів погляд вперед та побачив попереду автомобіля два силуети. Він вжив заходи, щоб уникнути зіткнення, зокрема викрутив руль вліво та застосував екстрене гальмування, але пішоходи дуже активно прискорились в той же бік, куди він викрутив руль, побігли на нього і відбулось зіткнення. Спочатку потерпілі впали на капот автомобіля, яким він керував, а коли автомобіль зупинився, то вони впали з капоту на проїзну частину. Відразу він та його дівчина вийшли з автомобіля, підійшли до потерпілих, які лежали на дорозі та Співак (Одинцова) викликала швидку. Тобто, на його переконання, зіткнення відбулось не на пішохідному переході, оскільки він його проїхав, а потерпілі рухались поза межами пішохідного переходу, близько 5 метрів за ним, і не надали перевагу його транспортному засобу. Крім того, потерпілі були у темному одязі. Горизонтальної розмітки «зебри» на дорозі не було, чітко було видно тільки суцільну розділову смугу посередині дороги та стоп-лінію перед світлофором. Дорожній знак «пішохідний перехід» він бачив, як і світлофор, який працював на момент події у миготливому режимі. Вважав, що він проїхав пішохідний перехід та як тільки побачив перешкоду у виді двох пішоходів – потерпілих, то вчинив усі дії, але зіткнення відбулось не по його вині. Також зазначав, що під час проведення слідчого експерименту обстановка відрізнялась від тієї, що була на момент події. Зокрема, під час слідчого експерименту був сухий асфальт, повний місяць, що впливало на встановлення обставин видимості. Потерпілому ОСОБА_9 він повністю відшкодував заподіяні збитки. Перед потерпілою – мамою загиблої ОСОБА_8 не вибачився, коли вона була присутня в судовому засіданні, оскільки через його та її стан він не знав як це зробити. В подальшому просив у неї пробачення.
Але, не дивлячись на зазначену позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність таких доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновків про те, що такі докази містять відомості, що дають підстави стверджувати про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінують, за обставин, що зазначені в обвинувальному акті, з огляду на такі обставини. 
Відповідно до п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 31.12.1993 № 1094 (далі по тексту – ПДР України в редакції, що діяла на день події), порушення якого інкримінують ОСОБА_7 та які згідно обвинувального акту знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупиниться, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
ПДР України визначають, що пішохідний перехід — це ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи можуть бути позначені дорожніми знаками 5.35.1 — 5.37.2 і (або) дорожньою розміткою 1.14.1 — 1.14.3, світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки — шириною тротуарів чи узбіч.
Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим — пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.
Згідно пунктів 8.1-8.2, 8.7.3 «д» ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. При цьому, дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою. І жовтий миготливий сигнал дозволяє рух і інформує про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу.
Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3б ПДР України).
В даному ж випадку, з пояснень ОСОБА_7 наданих в суді, останній весь час мешкає у м.Суми, тому знав, що на ділянці дороги, де він рухався за кермом автомобіля, був пішохідний перехід. Крім того, ОСОБА_7 , наближаючись до місця події, бачив жовтий миготливий сигнал світлофору, тобто, як водій розумів, що попереду небезпечний нерегульований пішохідний перехід. При цьому, з його ж пояснень: «він повернув голову та звернув увагу, що проїхав жовтий миготливий сигнал світлофору, вже після цього перевів погляд вперед і побачив два силуети (потерпілих) попереду автомобіля». Тобто, ОСОБА_7 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, відволікся, що вплинуло на його увагу. Також обвинувачений бачив як інші пішоходи, які раніше потерпілих перетинали дорогу, рухались через дорогу через пішохідний перехід, але він не гальмував, не зменшував перед небезпечним нерегульованим пішохідним переходом швидкості. До того ж, ОСОБА_7 вказував, що бачив дорожні знаки, що позначають пішохідний перехід, тому як водій зобов`язаний був точно виконати вимоги, які накладаються на нього цими дорожніми знаками, і основна з таких вимог – обов`язково пропустити пішоходів, які перетинають проїжджу частину або ступили на неї для переходу. 
Таким чином, сам ОСОБА_7 , надаючи пояснення суду, підтвердив те, що при наближенні до небезпечного нерегульованого пішохідного переходу він як водій не виконав цілого ряду своїх обов`язків, які були необхідними для забезпечення безпеки.
Також, згідно показів обвинуваченого, він всупереч вимогам п. 11.5 ПДР України рухався у крайній лівій смузі по дорозі, яка має три смуги для руху в одному напрямку. При цьому, ті обставини, які зазначав ОСОБА_7 , пояснюючи такі свої дії (наявність калюж та поганий стан дорожнього покриття), з огляду на вимоги вказаного пункту Правил не є тими підставами, які дозволяли йому рухався у крайній лівій смузі.

Безпосередньо судом було допитано потерпілих та свідків, які надали покази щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. 
Потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що 12.07.2019 близько 23-00 год він разом з ОСОБА_8 йшов у м.Суми по просп. М.Лушпи, алкогольних напоїв не вживали, йшли додому. На вулиці було вуличне освітлення, дорога була рівною і сухою, хоча біля бордюру були маленькі калюжі, так як вдень напередодні йшов дощ. ОСОБА_8 йшла зліва від нього. Підійшли до пішохідного переходу, він подивився в обидві сторони. Справа вдалині їхала машина, вони почали переходити дорогу, яка мала три смуги для руху машин в кожному напрямку дороги. При цьому на дорозі була дорожня розмітка та знаки пішохідного переходу. Приблизно посередині другої полоси, він повернув голову вліво та побачив машину, яка не зупинялась та продовжувала рух в їх бік. Віка ( ОСОБА_8 ) схопила його за руку і в цей момент відбулось зіткнення. При цьому він не чув, щоб вказаний автомобіль взагалі намагався гальмувати до зіткнення. В результаті ДТП він 4 місяці лікувався.
Потерпіла ОСОБА_11 є матір`ю загиблої ОСОБА_8 . Повідомила, що очевидцем ДТП вона не була. Близько 2 ночі їй зателефонував слідчий та повідомив, що її донька загибла під час ДТП. Вимагала для винуватця ДТП призначити покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, що передбачений санкцією статті.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що в день ДТП, вона разом зі своїм чоловіком – ОСОБА_7 , їхали по просп. М.Лушпи в напрямку вул. Харківська, їхали спокійно, точну швидкість руху авто сказати не змогла. Асфальт був темний, перед цим йшов дощ, на дорозі були калюжі. Освітлення було неналежним, тусклим, прямо на дорогу вона не дивилась, а дивилась по сторонам. Їх авто їхало прямо, не маневрувало. Проїжджаючі світлофор (який давав жовтий миготливий сигнал), авто почало різко гальмувати, на них посипалось скло і вона побачила людей на капоті. Вони вибігли з авто до постраждалих, дівчина була ще жива. Але по приїзду поліції і швидкої вона померла.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала суду, що 12.07.2019 близько 23-00 год вона йшла по просп. М.Лушпи в сторону вул. Героїв Крут на зупинку. Освітлення було наявне, воно було вуличним, та їй видно було дорогу. Позаду почула стук, повернулась та побачила, як на проїзній частині збирається натовп людей. Двоє людей, хлопець і дівчина, лежали на дорозі, біля пішохідного переходу, ближче до середини дороги. Вона одразу зателефонувала до швидкої, але їй повідомили, що машина вже виїхала на місце події. Поряд з хлопцем та дівчиною на дорозі був автомобіль темного кольору.
Свідок ОСОБА_13 , який також був безпосереднім очевидцем подій, показав суду, що 4 роки тому, влітку, приблизно о 23.00-23.30 год він йшов разом зі своєю дівчиною і побачив, як біля магазину «М`ясорубка», в 40 метрах, відбулось ДТП з летальним випадком. Він підбіг до місця зіткнення, на дорозі лежали хлопець та дівчина. Дівчина була жива близько 7-8 хвилин, тяжко дихала, хлопець лежав трішки осторонь. Погодні умови були нормальними, було сухо, незважаючи на те, що вдень пройшов дощ. Дорожня розмітка та знаки пішохідного переходу були наявні. Вуличне освітлення було гарним. При цьому, побачив хлопця та дівчину, ще коли вони не вийшли на дорогу. Вони йшли разом, рухались спокійно, темп руху не змінювали, дівчина йшла ближче до машини ( в момент зіткнення), хлопець за нею (за нею від авто). Автомобіль, який здійснив ДТП, був чорного кольору, марки КІА, седан. До моменту зіткнення не чув, щоб автомобіль гальмував, звуку гальм не було, швидкість була точно більше 40 км/год, на його думку в межах 85-100 км/год. Зіткнення відбулось умовно на другій полосі, ближче до середини смуги для руху. Після зіткнення авто зупинилось приблизно в 15м (навпроти зупинки), дівчина лежала в 7 м від авто. 
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в день ДТП, приблизно о 23-00 год він вийшов на балкон покурити і почув гучний удар. Дружина крикнула йому, що відбулось ДТП, тому він зателефонував на лінію «102». Вийшли разом з дружиною та побачили труп дівчини, який лежав на дорозі, та хлопця, якого забирала швидка допомога. Поряд стояв автомобіль КІА темного кольору. Освітлення було гарне, світили вуличні ліхтарі. В момент ДТП дощу не було, асфальт був сухий, хоча напередодні йшов дощ. Звуку гальмування він не чув, хоча з його балкону до місця ДТП невелика відстань, приблизно 70-80 м.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала суду, що в день ДТП близько 22-00 год, вона йшла зі сторони магазину «АТБ» до дороги в сторону «Здибанки». На світлофорі горів жовтий миготливий сигнал, вона пропустила тролейбус, який їхав. Почала переходити дорогу і побачила, як з капота автомобіля падає людина. Наїзд відбувся приблизно у 2 полосі, проте самого моменту наїзду вона не бачила, побачила вже, коли людина падала з капоту авто. Потім авто зупинилось лівіше від пішохідного переходу. Машина, яка вчинила ДТП була темного кольору. 
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 12.07.2019 у період часу з 22.00- 24.00 год, більш точно пригадати не може, він разом з друзями йшов по просп. М.Лушпи в бік 9-го мікрорайону і тут побачив машину, яка засвітила його фарами. Авто їхало не дуже швидко, приблизно 50-70 км/год, їхало ближче до суцільної лінії, сама дорога мала 3 полоси. Через 2-5 секунд почув удар. Зрозумів, що відбулось ДТП. Він підбіг до дівчини, яка лежала у калюжі крові, почав прощупувати їй пульс. Хлопець лежав трошки далі, але до нього він не підходив. По приїзду швидкої, дівчину поклали на ноші, вона закрила очі, хоча до цього була ще при тямі. Хлопець та дівчина перетинали дорогу по пішохідному переходу, він добре підсвічувався. Не зміг пригадати, чи був поряд знак пішохідного переходу, але нанесена дорожня розмітка точно була. Погода була ясною, дорога сухою. Не зміг пригадати, чи гальмував вказаний т/з, проте після зіткнення авто проїхало і зупинилось приблизно в 15 м від пішохідного переходу, під кутом.
Свідок ОСОБА_17 , яка була водієм тролейбусу, пояснила, що в день ДТП, приблизно о 23-00 год рухалась на кермом тролейбусу по маршруту. На тролейбусі горіли фари, тому їй було все добре видно. Вона від`їжджала від зупинки, побачила ДТП на дорозі, самого моменту удару вона не бачила, бачила тільки наслідки, на дорозі лежало двоє людей, хлопець та дівчина. Хлопець лежав ближче до середини проїзної частини, дівчина трохи далі. Побачила жінку, яка кричала на чоловіка, що вчинив ДТП. Потім вона поїхала далі, в бік 9-го мікрорайону. 
Допитана в якості свідка ОСОБА_18 показала суду, що в день, коли відбулось ДТП, вона разом з сином, який був на інвалідному візку, були на зупинці, чекали на транспорт. Люди почали переходити дорогу і вона почула удар. Зупинка приблизно в 30 метрах від місця зіткнення. Вуличне освітлення в той день працювало добре, дорога була сухою, калюж вона не пам`ятає. Знаки пішохідного переходу та нанесена дорожня розмітка точно були. На пішохідному переході стояли хлопець та дівчина, які тримались за руки, поряд з ними було ще 3 людей. Хлопець та дівчина почали переходити дорогу, рухались спокійно, не бігли і в цей момент, коли вона відвернулась від дороги, почула удар і побачила вже як ці двоє людей падають, безпосереднього моменту наїзду не бачила. До моменту зіткнення не чула, що т/з гальмував, почула звуки гальм тільки після зіткнення та бачила як автомобіль проїхав ще деяку відстань після удару.
Аналогічні пояснення надав суду і свідок ОСОБА_19 ( який є сином ОСОБА_18 та перебував поряд з нею у візку).
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що в день ДТП, він перебував поряд зі своїм авто на проспекті М.Лушпи, на невеличкий стоянці, зі сторони «Збиданки». Погода в той день була гарною, ясною. І хоча було вже темно, вулиця була добре освітлена, так як горіли вуличні ліхтарі. Хлопець та дівчина пройшли повз нього та пішли в сторону пішохідного переходу, не бігли, йшли спокійно. Тоді він почув глухий удар і побачив, як люди падають з капоту авто. Авто рухалось скоріш за все у 2 полосі. Не чув, щоб авто гальмувало, так як при цьому є характерний звук, якого не було чутно, а він стояв недалеко від місця зіткнення. Дівчину та хлопця збили на пішохідному переході, але від удару вони лежали трохи далі від нього, дівчина приблизно 2-3 м від переходу, а хлопець ще на 2 м від дівчини. Авто після зіткнення зупинилось в 20 м від переходу, у третій смузі, під кутом. 
Свідок ОСОБА_21 показав суду, що влітку, 12.07.2019, після 23.00 год, він стояв біля магазину «Точка» на просп. М.Лушпи, розмовляв з братом і почув момент удару, коли авто збило 2 пішоходів. Стояв приблизно 80-100 м від проїзної частини. Погодні умови були гарними, опадів не було, було сухо. Бачив, що дівчина після удару аж підлетіла вверх, а хлопця відкинуло на дорогу в бік магазину «АТБ» на зустрічну смугу. Авто в момент удару перебувало на середині дороги, а зупинилось далі від переходу. Гальмування почув тільки в момент удару. Машина яка вчинила ДТП –це КІА, чорного кольору.
Таким чином, сукупністю відомостей, отриманих безпосередньо судом під час допиту потерпілих та свідків в судовому засіданні підтверджено подію ДТП - наїзд автомобіля КІА на пішоходів, яка мала місце 12.07.2019 року близько 23-00 год. на проїзній частині по проспекту М.Лушпи, а також – наслідки такої події – смерть потерпілої ОСОБА_8 та отримання потерпілим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з якими його відразу після ДТП було госпіталізовано до лікарні.
При цьому свідки та потерпілий ОСОБА_9 повідомили обставини події так, як їх сприймали особисто. Зокрема, одні повідомляли, що зіткнення відбулось в другій, інші – в третій полосі. Також зазначали різні відстані, які подолав автомобіль після зіткнення. Слід зазначити, що з метою уточнення та перевірки цих та інших відомостей, що мають значення для кримінального провадження, з частиною свідків, а також – з потерпілим та обвинуваченим проводились слідчі експерименти. Крім того, під час оглядів місця події проводились вимірювання, результати яких знайшли відображення у протоколах та схемах до них. Також проводились експертні дослідження. За таких обставин, судом при подальшій оцінці доказів до уваги будуть братись до уваги не суб`єктивне сприйняття деяких обставин події ДТП, а ті відомості, які були перевірені експертним шляхом або завдяки вчиненню слідчих дій.
Крім того, як зазначено вище, потерпілий ОСОБА_9 стверджував, що наїзд відбувся на них на пішохідному переході. При цьому, дорожня розмітка та дорожні знаки пішохідного переходу були наявні на час події.
Про наявність на дорозі розмітки та наявність дорожніх знаків пішохідного переходу говорили в суді і свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_18 .Свідок ОСОБА_16 запам`ятав дорожню розмітку, але не пригадав дорожнього знаку пішохідного переходу. 
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_15 бачили як світлофор працював у миготливому жовтому режимі.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_20 бачили потерпілих (хлопця та дівчину) до того, як вони вийшли на проїзну частину для її перетину та згідно показів цих свідків вони рухались спокійно.
Свідок ОСОБА_18 бачила як потерпілі (хлопець і дівчина) стояли перед виходом на пішохідний перехід, тримаючись за руки, а потім почали переходити дорогу, рухаючись спокійно, не бігли. Далі вона відволіклась, тому не бачила самого наїзду. 
Сукупність таких відомостей, отриманих під час допиту потерпілого і свідків, дає підстави стверджувати про те, що потерпілі виходили на дорогу та рухались по проїзній частині в межах дії дорожніх знаків пішохідного переходу; що потерпілі були не єдиними особами, хто перетинав проїзну частину саме в цьому місці; і що саме цяділянка проїзної частини була на той час призначена для руху пішоходів через дорогу, оскільки була позначена відповідними дорожніми знаками та світлофорами, що працювали в жовтому миготливому режимі.
При цьому, саме наявність дорожніх знаків, які мають згідно ПДР України пріоритетне значення, а не дорожньої розмітки типу «зебра» (суперечливі дані про наявність якої надали свідки та на відсутності якої наполягала сторона захисту) в тій ситуації були визначальними як для водіїв, які наближались до нерегульованого пішохідного переходу, так і для пішоходів, які перетинали проїзну частину по пішохідному переходу. 
Також слід звернути увагу на покази свідка ОСОБА_15 , яка переходила дорогу по пішохідному переходу справа наліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , і яка бачила як з капота автомобіля падає людина. На переконання суду, якби потерпілі рухались на відстані близько 5 метрів за пішохідним переходом, як про те стверджував ОСОБА_7 , то свідок не була б очевидицею наїзду на потерпілих і не побачила б як людина падає з капоту.

Крім того, безпосередньо судом було досліджено письмові докази, які містять відомості щодо обставин кримінального правопорушення.
Так, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 12.07.2019 підтверджується те, що місцем події є ділянка дороги по просп. М.Лушпи, біля будинку 9 у м.Суми та що дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля KIA Ceed, д.н.з.- НОМЕР_1 , на якому маються механічні пошкодження передньої частини, капоту, переднього вітрового скла. Також у протоколі та у схемі, що є додатком до вказаного протоколу, зафіксовано результати обмірів проїзної частини, розташування автомобіля, уламків, номерного знаку, взуття потерпілої та плям бурого кольору на дорозі після ДТП. Сліди, залишені колесами транспортного засобу, не виявлено. Крім того, у протоколі зафіксовано відомості про те, що під час ДТП на вулиці був темний час доби, ясно, вуличне освітлення на ділянці дороги було штучним, стан дорожнього покриття – сухий, дорога в цьому місці передбачає два напрямки по 3 смуги для руху в кожному з напрямків. Також зазначено, що в місці ДТП розташований регульований пішохідний перехід в режимі жовтого миготливого сигналу позначений пішохідними світлофорами, знаками 5.35.1, 5.35.2, які розташовані на опорах світлофору. Місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків: 5.35.1 - 5.35.2 і відстань видимості необмежена за рахунок вуличного освітлення ( а.с. 42-47, т.2).
В судовому засіданні допитані як свідки поняті ОСОБА_22 та ОСОБА_23 підтвердили, що брали участь у проведенні огляду місця ДТП та ставили свої підписи у складеному протоколі, а також – що відомості, під якими вони ставили свої підписи, відповідали дійсності та є достовірними.
Слід зазначити про те, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду сторона захисту наполягала на тому, що ділянка проїзної частини, на якій відбулось ДТП, не має дорожньої розмітки щодо смуг руху, а також – дорожньої розмітки пішохідного переходу (а.с.19-23 – т.7).
Вважали, що внесення слідчим таких даних в протокол огляду місця події від 12.07.2019 та схему до нього, було незаконним і ці незаконно внесені дані мають суттєве значення для об`єктивного розгляду. Також вказували, що ці незаконні, недопустимі вихідні дані стосовно наявності дорожньої розмітки пішохідного переходу були покладені в вихідні дані при проведенні експертизи №19/119/9-270е від 15.08.2019 при визначенні місця наїзду на пішоходів. 
Проте, з такою позицією сторони захисту суд не погоджується, виходячи таких обставин.
По-перше, як вже зазначалось вище, наявність дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2, які закріплені на опорах світлофорів праворуч та ліворуч на дорозі, згідно ПДР України, мають перевагу перед дорожньою розміткою.
По-друге, впротоколі огляду місця події від 12.07.2019 вказано відомості про те, що в місці ДТП розташований регульований пішохідний перехід в режимі жовтого миготливого сигналу, позначений світлофорами та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2, які розташовані на опорах світлофора. Відомості про наявність чи відсутність розмітки «зебра» в протоколі відсутні. В той же час, в схемі, яка є додатком до такого протоколу, зафіксовано наявність на проїзній частині, де сталось ДТП, горизонтальної розмітки, якою згідно ПДР позначають нерегульований або регульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги. Але з позначок та зображень, що відображено у схемі, не можна зрозуміти: типу ліній такої розмітки (білі чи червоно-білі); нумерації такої горизонтальної розмітки згідно з Правилами дорожнього руху (1.14.1, 1.14.2 чи 1.14.3), а також – стану цієї розмітки (чіткий, стертий, брудний тощо). 
Таким чином, відомості та позначки щодо дорожньої розмітки, відображені у протоколі ОМП від 12.07.2019 та схемі до нього, були неповними та неточними.
Водночас, 07.08.2019 було проведено ще один огляд місця події і таким оглядом слідчим за участю спеціаліста ОСОБА_24 було зафіксовано цілий ряд даних, які мають суттєве значення для кримінального провадження, у тому числі для їх використання в якості вихідних даних під час проведення експертних досліджень (а.с. 52-54, Т.2). Зокрема, у протоколі ОМП від 07.08.2019 та схемі до нього детально зафіксовано розташування сталих об`єктів поряд з безпосереднім місцем ДТП (дерев, зупинки громадського транспорту, металевих опор, електроопір, пішохідної доріжки, дорожніх знаків, світлофору, наявність топ-лінії тощо), також було зроблено детальне вимірювання відстані об`єктів від основного орієнтиру – електроопори №57. Зокрема, під час такої слідчої дії об`єктами, які підлягали вимірам і які мали значення для визначення меж пішохідного переходу, а також – траєкторії руху пішоходів-потерпілих, були: електроопора №57, пішохідна доріжка між основною та допоміжною дорогами, дорожні світлофори з дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, дорожня розмітка 1-12 «стоп-лінія».
В той же час, серед об`єктів, що зафіксовані у протоколі огляду місця події від 07.08.2019 та схемі до цього протоколу, відсутні взагалі відомості про наявність горизонтальної дорожньої розмітки 1.14.1-.14.3 «зебра».
При цьому, слід зазначити про те, що саме протокол ОМП від 07.08.2019 та схеми до нього, в яких зафіксовано розташування вищевказаних сталих об`єктів, в подальшому ОСОБА_24 , як експерт, буде використовувати в якості вихідних даних для проведення експертних досліджень і виготовленні висновку №19/119/9-1/283-е від 19.09.2019 (а.с. 61-96 – т.3). Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_24 під час огляду, що відбувався 07.08.2019, особливу увагу приділив замірам тих об`єктів (дорожніх знаків, розмірів пішохідної доріжки, яка веде до пішохідного переходу, електроопори №57 тощо), які в подальшому під час експертних досліджень допомогли йому встановити межі пішохідного переходу та відповісти на питання: чи в межах пішохідного переходу відбувся наїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_7 на потерпілих. Тобто, саме розташування вказаних об`єктів, а не наявність чи відсутність дорожньої розмітки «зебри» стало визначальним під час надання відповідей на поставлені ОСОБА_24 питання у висновку №19/119/9-1/283-е від 19.09.2019.
Таким чином, фіксація неповних та неточних даних про дорожню розмітку у протоколі ОМП від 12.07.2019 та схемі до нього не вплинула на об`єктивність проведеної експертизи №19/119/9-1/283-е від 19.09.2019, оскільки відомості про наявність чи відсутність горизонтальної розмітки типу «зебра» не були визначальними та єдиними вихідними даними під час проведення цього експертного дослідження. Як вже зазначено вище, перш за все експерт брав до уваги в якості вихідних даних відомості про наявність: світлофора, дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 та дорожньої розмітки 1-12 «стоп-лінії», які чітко було видно учасникам дорожнього руху, органам досудового розслідування, стороні захисту, яка надавала відео та фотокартки з місця події, та свідкам – очевидцям ДТП.
При цьому, наданою на запит слідчого циклограми роботи світлофорного об`єкту встановленого на проспекті М.Лушпи в районі аптеки №215 в м.Суми підтверджується те, що цей світлофор працював на той час у двухфазному режимі регулювання дорожнього руху з 06-30 год. до 22-00 год; з 22-00 год до 06-30 год у режимі жовтого мигаючого сигналу ( а.с.95-96, Т.2).
За таких обставин, не наявність чи відсутність дорожньої розмітки на цій ділянці проїзної частини, а – наявність світлофору, що працював в миготливому жовтому режимі, та – дорожнього знаку пішохідного переходу були визначальними для дій ОСОБА_7 , як водія, та зобов`язували останнього виконати відповідні обов`язки при наближенні до небезпечного нерегульованого пішохідного переходу.
Крім того, суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про те, що вихідні дані стосовно наявності дорожньої розмітки пішохідного переходу були покладені в вихідні дані при проведенні експертизи №19/119/9-270е від 15.08.2019 при визначенні місця наїзду на пішоходів.
Зокрема, відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №19/119/9-1/270е від 15.08.2019, виходячи із зафіксованої в протоколі огляду місця ДТП від 12.07.2019 та схеми до нього слідової інформації, а також розташування механічних пошкоджень на автомобілі «КІА Сееd», д.н.з.- НОМЕР_1 , місце наїзду на пішохода в поперечній площині знаходиться перед уламком лакофарбового покриття, який розташований на відстані 1,7м від умовної лінії поздовжнього орієнтиру, відносно напрямку руху вище зазначеного автомобіля ( а.с.56-59, Т.3). 
При цьому, експертом у дослідницькій частині вказаного висновку зазначено про те, які саме вихідні дані ним було взято з протоколу від 12.07.2019 року та схеми до нього. Зокрема, такими вихідними даними були: зафіксоване кінцеве положення автомобіля, труп жінки, пляма бурого кольору, а також об`єкти, які відокремилися при ударі від пішохода та транспортного засобу, а саме взуття потерпілих, сумка разом із її частиною, гаманець, ремінець, номерний знак автомобіля та уламок лакофарбового покриття. Як зазначив експерт, будь-якої іншої слідової інформації як в протоколі огляду, так і в схемі до нього, не зафіксовано. Також експертом взято до уваги механічні пошкодження автомобіля, що зафіксовані в пункту 11 протоколу огляду, а саме: механічні пошкодження передньої частини, капоту, переднього вітрового скла. 
Саме аналіз вказаних вихідних даних здійснював експерт під час проведення цієї експертизи та за результатами проведеного аналізу в дослідницькій частині висновку зазначив, що об`єкти, які відокремилися при ударі від пішохода та транспортного засобу, завжди розташовуються на деякій відстані за місцем наїзду, відносно напрямку руху автомобіля який здійснив наїзд. Найбільш великі предмети при прямому ударі набувають, як і тіло пішохода, швидкість транспортного засобу і, як будь-яке тіло, переміщуються по інерції. Вони долають відстань, на якій відбувається гасіння їх кінетичної енергії. В даному випадку встановлено, що місце наїзду на пішоходів відбулось в третій смузі руху, перед уламком лакофарбового покриття, який розташований на відстані 1,7 м від умовної лінії поздовжнього орієнтиру – електроопори №57, відносно напрямку руху автомобіля під керуванням обвинуваченого. 
При цьому, у висновку експерт також зазначив про те, що більш точно встановити розташування місця наїзду автомобіля на пішохода, відносно елементів проїзної частини та орієнтиру, в об`ємі даної судової експертизи, експертним шляхом, не надається можливим, через відсутність зафіксованої достатньої кількості відповідних інформаційних даних. 
Тобто, в даному випадку саме розташування відокремленого під час удару уламку лакофарбового покриття по відношенню до сталого об`єкту – опори №57 стало визначальним при встановленні експертом місця наїзду на пішоходів, а не дорожньої розмітки «зебра», як про це стверджувала сторона захисту.

Відповідно до Інформації КП Електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» від 30.07.2019, зовнішнє освітлення в м.Суми 12.07.2019 було включено о 21-29 год та відключено 13.07.2019 о 03-59 год. Перебоїв в роботі зовнішнього освітлення по просп. М.Лушпи в м.Суми в системі контролю не зафіксовано ( а.с.97, Т.2)
Крім того, допитаний в суді свідок ОСОБА_25 , пояснив, що він є спеціалістом з вуличного освітлення. КП «Сумиміськсвітло» обслуговує освітлення міста, зокрема, і на просп. М.Лушпи. Ліхтарі вмикаються і вимикаються з пульту. Скарг на освітлення по просп. Лушпи протягом 2019 року не надходило, вуличне освітлення працювало без збоїв. 
Під час досудового розслідування було проведено слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_9 і у відповідному протоколі та схемі до нього зафіксовано дані, які повідомляв потерпілий у ході проведення слідчої дії, зокрема, про місце розташування його та дівчини (померлої ОСОБА_8 ) в момент виявленням ними автомобіля; положення на дорозі, на якому вони зупинились; місце наїзду на них транспортного засобу; напрямок руху автомобіля з моменту виявлення до моменту наїзду ( а.с.55-59, Т.2).
Під час проведення слідчих експериментів 24.10.2019 за участю потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та підозрюваного ОСОБА_7 (за участю його захисника ОСОБА_6 ), слідчим з`ясовувались відомості, які в подальшому слугували вихідними даними та були використані при проведенні дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди експертами ( а.с.119-122, 124-128, 130-134, 136-146, 214-218 Т.2).
Окрім того, під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 встановлювалась об`єктивна видимість потерпілих з місця водія автомобіля КІА Сееd. 
Так, під час проведення вказаної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_9 було проведено роздвижку автомобіля КІА Сееd, в якому він почав змінювати напрямок руху вліво - положення 1 та за секунду до цього. Внаслідок чого було встановлено, що в положенні 2, як при включеному світлі фар автомобіля так і при вимкненому світлі фар, поняті з робочого місця водія чітко бачили пішоходів статистів, у відповідному положенні, на відстані 79,5 м від переднього габариту автомобіля. У другому положенні було заміряно видимість елементів проїзної частини при увімкненому світлі фар в ближньому режимі, яка становить 82,0 м. Аналогічно у 1 положенні пішоходи спостерігаються, однак навіть краще за попереднє (а.с.119-122, Т.2) 
Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , з метою встановлення можливості спостерігати пішоходів від моменту виходу по напрямку до місця наїзду вказаного підозрюваним ОСОБА_7 , в положенні в якому він почав перестроюватись, слідчим був встановлений аналогічний автомобіль КІА Сееd, а два задіяних статисти хлопець та дівчина в подібному одязі до тих, що були на потерпілих в момент ДТП, з урахуванням наявного у матеріалах провадження відеозапису з камер зовнішнього спостереження, були розміщені на краю пішохідної доріжки перед виходом на проїзну частину пр-ту М.Лушпи до електроопори №57. На автомобілі було увімкнене ближнє світло фар на середніх обертах двигуна, та поняті почергово з робочого місця водія дивилися вперед та спостерігали верхню частину тулубу дівчини та повністю статиста хлопчика, далі статисти зробивши довільно 2-3 кроки по проїжджій частині у напрямку вказаного місця наїзду підозрюваним ОСОБА_7 . Поняті так само могли їх спостерігати, після чого статисти, ще раз зробили довільно 2-3 кроки у напрямку місця наїзду та поняті так само могли їх спостерігати з місця водія. Теж саме було проведено і з вимкненим світлом фар автомобіля та поняті так само могли спостерігати за статистами у вище вказаних положеннях і бачили їх. Таким чином, під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , було встановлено, що пішоходів статистів з вказаного положення видно за рахунок дорожнього освітлення на даній ділянці проїжджої частини (а.с.136-146, Т.2). 
Як зазначалось вище, ОСОБА_7 під час надання показів в суді стверджував про те, що умови проведення слідчого експерименту відрізнялись від умов, в яких відбулось ДТП. Зокрема, що під час події асфальтне покриття було мокрим, а під час слідчого експерименту – сухим; що під час ДТП ліхтарі штучного освітлення погано світили та було темно, а під час слідчого експерименту світила луна. На його думку, саме це вплинуло на встановлення обставин видимості.
Але, на переконання суду, не ці обставини, а сукупність таких фактів, про які вже зазначено вище, не дали можливості ОСОБА_7 своєчасно побачити потерпілих-пішоходів від моменту їх виходу на проїзну частину до моменту наїзду, а саме: невиконання ним, як водієм обов`язку зменшити швидкість або зупинитись перед небезпечним нерегульованим пішохідним переходом та обов`язково пропустити пішоходів, які перетинають проїжджу частину або ступили на неї для переходу, а також - те, що він, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, відволікся, що вплинуло на його увагу. 
Про неуважність ОСОБА_7 як водія свідчить і те, що свідки, які стали очевидцями події, знаходячись на різній відстані від потерплих, по різних сторонах від дороги та під різними ракурсами по відношенню до місця перетинання пішоходами проїзної частини, чітко бачили як потерпілі наближались до проїзної частини, як зупинились біля дороги перед її перетином, як почали її перетинати та як падали з капоту автомобіля після наїзду на них.
Крім того, згідно висновку експерта №19/119/9-1/271е від 08.08.2019, під час проведення експертного огляду автомобіля «КІА Сееd», н.з. НОМЕР_1 , окрім механічних пошкоджень переднього номерного знаку, панелі переднього бампера, верхньої поперечини рамки радіатора, лівого кронштейна кріплення правої передньої блок-фари та корпусу лівої передньої блок-фари, капоту, переднього вітрового скла та панелі даху, які характерні для виникнення під час даної дорожньо-транспортної пригоди, експертом було виявлено те, що на верхній частині розсіювачів фар головного світла автомобіля, яким керував обвинувачений, було нанесене покриття, що зменшує їх прозорість. Виявлена технічна несправність системи головного світла автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 , яка полягає у наявності на верхніх частинах розсіювачів передніх блок-фар накладок (покривів), виникла до даної дорожньо-транспортної пригоди. Дану технічну несправність системи головного світла автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 , водій мав можливість виявити до даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом проведення візуального огляду автомобіля перед виїздом (а.с.44-54, Т.3).
Таким чином, вказаним висновком встановлено порушення ОСОБА_7 , як власником та користувачем автомобіля, п. 31.4.3 ґ ПДР України, що, в свою чергу, також критично впливало на безпеку дорожнього руху, значно знижуючи видимість водія ОСОБА_7 в темний час доби. І при такій сукупності обставин (наявній зменшеній прозорості фар та, як зазначив сам ОСОБА_7 , незадовільному для нього штучному освітленні), він зобов`язаний був, побачивши миготливий жовтий сигнал світлофору та дорожній знак пішохідного переходу, виконати вимоги ПДР України, пов`язані із забезпеченням безпеки.

Слідчим було оглянуто диск з відеозаписами, який було надано на запит ФОП ОСОБА_26 і на яких зафіксовано фрагменти подій, що відбувались поблизу та на пішохідному переході, що поряд з будинком №9 по пр. Михайла Лушпи у м.Суми. Хід проведення вказаної слідчої дії було відображено слідчим у відповідних протоколах ( а.с.185-190, 193, 194- 200 Т.2). Окрім того, слідчим було оглянуто надані на запит диски з фрагментами запису, які фіксували обстановку поряд з будинком №9 по просп. М.Лушпи у м.Суми, також – відеозаписи, які зафіксували проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 і проведення спеціалістом- автотехніком ОСОБА_24 викладки контрольних лінійок для подальшого використання таких даних під час експертних досліджень (а.с.202,203, 207-210, 213 Т.2). 
Безпосередньо судом також були досліджені вищевказані відео. Зокрема, під час перегляду відеофайлу «ch05_20190712222416.mp4», на 53-06 хв. запису зафіксовано, як в лівій частині екрану з`являється світло фар від автомобіля, що наближається зліва, та на 53-08 хв. від цього автомобіля на проїзну частину падають потерпілі, а автомобіль зупиняється, після чого до місця пригоди збігаються люди. 
Переглядом відеофайлу «ch07_20190712221656.mp4» встановлено, що потерпілі йдуть по тротуару в спокійному темпі в напрямку проїзної частини пр. М.Лушпи, потім вони зникають з об`єктиву камери о 23:17:02, а о 23:17:22, в верхній частині кадру справа, з`являється світло фар автомобіля, який рухається в напрямку вул.Харківської, і від цього автомобіля падають потерпілі. Автомобіль зупиняється о 23:17:25.
На 23:17:19 запису файлу «ch14_20190712221303.mp4» зафіксовано, як по тротуару до проїзної частини підходять двоє пішоходів (потерпілі), і як вони починають перетинати проїзну частину пр. М.Лушпи. О 23:17:26 в кадрі з`являється світло фар автомобіля, який рухається в напрямку вул.Харківська, освітлює пішоходів – потерплих і в цей же момент трапляється наїзд на потерпілих.
Слід зазначити про те, що вказані відомості відеозаписів у сукупності з іншими даними, які містяться в зібраних під час досудового розслідування доказах, стали предметом експертних досліджень. 
Так, з метою встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було призначено та проведено дві експертизи:
1) за ініціативою сторони обвинувачення – комплексна судова автотехнічна, фототехнічна експертиза та експертиза матеріалів відеозапису №19/119/9-1/283е від 19.09.2019 – експертом Сумського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_24 (а.с.61-96, Т.3, а.а.172-178, Т.6);
2) за клопотанням сторони захисту, яке було задоволено слідчим, - комплексна судова транспортно-трасологічна, автотехнічна, фототехнічна експертизи та експертизи відео-, звукозапису №23535/23536/23537/156/3819/3820/3821 від 24 лютого 2020 року – експертами Харківського НДІСЕ ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ( а.с.203-239, Т.4, а.с. 179-196. Т.6).
Під час судового розгляду сторона захисту наполягала на тому, щоб суд взяв до уваги та поклав в основу вироку саме висновки комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №23535/23536/23537/156/3819/3820/3821 від 24 лютого 2020 року ( а.с.203-239, Т.4); запевняли у тому, що висновок №19/119/9-1/283е від 19.09.2019 ґрунтується на мінімальних даних і експерт ОСОБА_24 не мав права досліджувати відеозаписи при проведенні експертизи, так як у нього відсутня відповідна кваліфікація для проведення експертизи за експертною спеціальністю 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису»; двічі заявляли клопотання про проведення повторної комплексної автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, мотивуючи такі клопотання тим, що наявні у справі висновки експертів (Сумського НДЕКЦ МВС та ХНДІСЕ ім.Бокаріуса, про які зазначено вище) протирічать один одному і допит експертів в судовому засіданні не дав змоги усунути виявлені суперечності.
Водночас, кожен з експертів, що допитані безпосередньо судом, підтвердили свої висновки. 
При цьому, судом встановлено, що як у першій, так і у другій експертизі на вирішення експертів було поставлено 21 однакове питання. 
Експерт ОСОБА_24 надав відповіді на 17 питань з 21. Відповіді на запитання №18 не зміг надати, оскільки встановити вказані у питанні обставини стосовно вуличного освітлення можливо тільки шляхом проведення слідчого експерименту в умовах місця ДТП. А питання №№19,20,21 повинні виконуватись фахівцями з правом проведення судових експертиз за експертною спеціальністю 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису», яких немає в Сумському НДЕКЦ МВС України. 
Експерти Харківського НДІСЕ ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 надали відповіді на 3 питання з 21 загального, які ставились на вирішення обох експертиз, зокрема на питання №7 та №9 – відповіли повністю (ці питання стосуються визначення швидкості руху іншого автомобіля, який рухався по зустрічній смузі, за декілька хвилин до ДТП) та на питання №11- частково (чи зафіксована наданими відеозаписами обставина настання пригоди – наїзд автомобіля на пішоходів).
Так, відповідаючи на питання №11, експерти Харківського НДІСЕ ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 зазначили, що дослідженню у наданих відеозаписах (відеофайли «ch14_20190712221303.mp4», «ch05_20190712222416.mp4», «ch07_20190712221656.mp4») підлягали події, зафіксовані у проміжку часу з «23:17:18» до «23:17:26» з «05:17:15» до «05:17:20» та з «23:17:22» до «23:17:25». 
Дослідженням відеозапису «ch14_20190712221303.mp4» встановлено, що у момент з часу «23:17:18» на відеозображенні у лівому верхньому куті з`являються два пішохода, які рухаються поблизу краю проїзної частини у напрямку зліва направо відносно об`єктиву відеокамери, згодом виходять на неї та продовжують рухатись, перетинаючи її. У момент часу «23:17:25» з того ж краю екрану на відеозображенні з`являється спочатку світло фар, а згодом й сам транспортний засіб (автомобіль KIA Ceed), який рухається зліва направо відносно об`єктиву відеокамери, наближаючись до пішоходів, що рухаються по проїзній частині. При подальшому русі автомобіля, у момент часу «23:17:26», відбувається наїзд на вказаних пішоходів, що в межах поглядання на відеозапису без зупинки переміщувалися по проїзній частині до моменту наїзду до них. Виходячи з наведеного експерти констатували, що на відеозаписі «ch14_20190712221303.mp4» зафіксовано обставини настання пригоди – наїзд автомобілем на двох пішоходів.
Дослідженням відеозаписів «ch05_20190712222416.mp4» та «ch07_20190712221656.mp4» встановлено, що у районі часової позначки «05:17:22» (на першому відеозаписі) та «23:17:22» (на другому відеозаписі) з лівого краю екрану на відеозображенні з`являється спочатку світло фар транспортного засобу, а згодом й сам автомобіль KIA Ceed, який рухається у напрямку зліва направо відносно об`єктиву відеокамери. Після появи автомобіля на відеозображенні, він продовжує рухатись в тому ж напрямку, при цьому позаду нього на проїзній частині з`являється темний нечіткий контур одного пішохода, який лежить на проїзній частині попереду автомобіля, у світлі фар, проглядається нечіткий контур другого пішохода, який переміщується по проїзній частині за напрямком автомобіля. У момент часу «05:17:25» (на першому відеозаписі) та «23:17:25» (на другому відеозаписі) автомобіль KIA Ceed зупиняється, другий пішохід деякий час продовжує переміщуватись по проїзній частині та згодом зупиняється. Виходячи з наведеного експерти констатують, що на відеозображеннях «ch05_20190712222416.mp4» та «ch07_20190712221656.mp4» не зафіксовано обставини настання пригоди – наїзд автомобіля на двох пішоходів, водночас зафіксовані події, які відбуваються після наїзду автомобіля KIA Ceed на двох пішоходів.
Експерт ОСОБА_24 , досліджуючи ці ж відеозаписи (відеофайли «ch14_20190712221303.mp4», «ch05_20190712222416.mp4», «ch07_20190712221656.mp4») з метою надання відповіді на питання №11: чи зафіксована наданими відеозаписами обставина настання пригоди – наїзд автомобіля на пішоходів, встановив, що на 53 хв. 06 с відеозапису «ch05_20190712222416.mp4» та 00 хв 27 с відеозапису «ch07_20190712221656.mp4» у верхній частині кадрів на проїзній частині просп. М.Лушпи відображається світло фар транспортного засобу, яке в подальшому змінює свій напрямок в бік зустрічних смуг руху. На 53 хв 07 с першого відеозапису, що відповідає часу на лічильнику 23:17:23, та 00 хв. 28 с другого відеозапису у верхній частині кадрів з`являється автомобіль KIA, який рухається по проїзній частині просп. М.Лушпи та в подальшому зупиняється. Під час руху автомобіля KIA до його зупинки на відеозаписі зафіксоване переміщення нерозпізнаних об`єктів від даного автомобіля та тіла двох людей, які продовжують переміщуватися до кінцевих їх положень. 
При перегляді цим експертом відеозапису «ch14_20190712221303.mp4» встановлено, що на 01 год. 04 хв. 19 с відеозапису, що відповідає часу на лічильнику 23:17:25, у лівій верхній частині кадру, коли пішоходи, на яких був здійснений наїзд, перетинають проїзну частину, на проїзній частині просп. М.Лушпи з`являється відображення світла автомобіля КІА. На 01 год. 04 хв. 19 с відеозапису, що відповідає часу лічильнику 23:17:25, у лівій верхній частині кадру з`являється «ТЗ 2», який рухається по проїзній частині просп. М.Лушпи та проїздить нерегульований пішохідний перехід. На 01 год. 04 хв. 20 с відеозапису, що відповідає часу на лічильнику 23:17:26, у лівій верхній частині кадру з`являється автомобіль КІА, який рухається по проїзній частині просп. М.Лушпи в бік нерегульованого пішохідного переходу. На 01 год 04 хв 21 с відеозапису, що відповідає часу на лічильнику 23:17:26, автомобіль КІА частково зникає з поля зору за рахунок рекламного щита, при цьому також з поля зору зникають пішоходи та «ТЗ 2». 
Аналізуючи надані на дослідження відеозаписи «ch14_20190712221303.mp4», «ch05_20190712222416.mp4», «ch07_20190712221656.mp4», експерт ОСОБА_24 доходить висновку, що в них зафіксовано обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди – наїзд автомобіля КІА на пішоходів.
На переконання суду, висновки обох експертиз в цьому питанні не суперечать один одному, і підтверджують обставини обвинувального акту про те, що ДТП відбулась за участі автомобіля КІА Сееd, який здійснив наїзд на двох пішоходів. 
Крім того, експерти Харківського НДІСЕ ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , окрім 21 загальних питань для першої та другої експертиз, надали відповіді на 11 з 27 питань, які їм були поставлені слідчим додатково (за клопотанням сторони захисту). 
При цьому, слід зазначити про те, що експерту ОСОБА_24 такі питання взагалі не ставились. Тому взагалі безпідставними є твердження сторони захисту про суперечність висновків. 
Зокрема, висновок №23535/23536/23537/156/3819/3820/3821 містить відповіді на питання №№23,37,38,39,40,41,42,43,44,45,46,47, а саме:
- що програмно-апаратними засобами, які є в розпорядженні експерта, при дослідженні відеофайлів ознак монтажу, змін – не встановлено;
- що місце наїзду на пішоходів знаходилось перед розташуванням осипу лакофарбового покриття, в лівій смузі проїзної частини пр.М.Лушпи (слід зазначити, що ці висновки не суперечать і висновку експерта від 15.08.2019 №19/119/9-1/270е, про який вже зазначалось вище);
- що показання водія автомобіля КІА Сееd ОСОБА_7 про положення місця наїзду, про механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди, відносно швидкості його руху 50 км/год не позбавлені з технічної точки зору спроможності;
- що показання свідка ОСОБА_9 про те, що пішоходи за кілька секунд до наїзду зупинялись з технічної точки зору є неспроможними, оскільки вони суперечать об`єктивним відеозаписам, а саме файлу «ch14_20190712221303.mp4», на якому зафіксовано рух пішоходів по проїзній частині без зупинки до моменту наїзду на них автомобілем КІА Сееd;
- що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 відносно швидкості руху автомобіля КІА Сееd 90 км/год та 70 км/год, відносно розташування місця наїзду на пішоходів, а, відповідно, і в цілому відносно механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди, є з технічної точки зору не спроможними;
- що в дорожній ситуації, що виникла, водій автомобіля КІА Сееd ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.2 та 12.3 ПДР. Що обрана водієм ОСОБА_7 швидкість руху автомобіля відповідала умовам видимості елементів проїзної частини дороги, а його дії по вибору швидкості руху відповідали вимогам п.12.2 ПДР. Виходячи із спроможних з технічної точки зору вихідних даних, що задані, в даному випадку момент виявлення водієм ОСОБА_7 пішоходів, які рухались в напрямку справа наліво є моментом виникнення небезпеки для його подальшого руху. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля КІА Сееd ОСОБА_7 при заданих вихідних даних в даному напрямку не мав технічної можливості попередити дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР та в діях водія автомобіля КІА Сееd ОСОБА_7 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які б знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. А оцінка дій пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не потребує застосування спеціальних технічних знань.

Згідно висновку №19/119/9-1/283е від 19.09.2019, як зазначалось вище, експертом Сумського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_24 було надано відповіді на 17 питань з 21, які ставились і під час призначення другої експертизи і на які не надали висновків експерти Харківського НДІСЕ ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 . 
Зокрема, експерт ОСОБА_24 встановив, що:
- вихід пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зафіксований на 1:04:14:25 відеозапису «сh14_20190712221303.mр4», що відповідає часу на лічильнику 23:17:19, при цьому місце їх виходу розташоване в зоні пішохідного переходу позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2, на відстані 5,64 м та 6,43 м відносно умовної лінії орієнтиру (електроопори №57), який був обраний під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 12-13.07.2019;
- місце наїзду автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходиться на третій смузі проїзної частини просп. М.Лушпи, в межах пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.2, на відстані близько 9,15?10,06 м від правого краю проїзної частини та на відстані близько 5,41?3,07 м до умовної лінії орієнтиру, відносно напрямку руху автомобіля; 
- відповідно до відеозапису «сh14_20190712221303.mр4» час руху пішоходів з моменту виходу на проїзну частину просп М.Лушпи і до моменту наїзду на них автомобіля КІА Сееd становить 6,75?6,875 с;
- мінімальна відстань, яку подолали пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з моменту виходу на проїзну частину просп.М.Лушпи і до моменту можливості встановлення їх позиціонування на ній, складає 9,68 м та 10,07 м. відповідно;
- середня розрахункова швидкість руху автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 на ділянці проїзної частини просп. М.Лушпи, при русі по третій смузі, що зафіксовано в проміжку з 1:04:20:38 (стоп-кадр № 96510) до 1:04:21:02 (стоп-кадр № 96526) відеозапису та відповідає часу на лічильнику 23:17:26, із врахуванням похибок, знаходиться в діапазоні близько 62,2?76,2 км/год.;
- відповідно до відеозапису, пішоходи з моменту виходу на проїзну частину просп. М. Лушпи і до моменту наїзду на них автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 , хоча і змінювали траєкторію руху, але рухалися в межах пішохідного переходу позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2. ;
- відповідно до відеозапису в проміжку з 0:52:43:20 до 0:53:13:20, що відповідає часу на лічильнику з 05:16:59 до 05:17:29, відеозапису „сh07_20190712231656”, а також відеозапису «сh14_20190712221303.mр4» в проміжку з 1:04:07:37 до 1:04:24:62, освітлення проїзної частини просп. М.Лушпи, в місці дорожньо-транспортної пригоди, ліхтарями вуличного відбувається в режимі постійного горіння; 
- відповідно до наданих відеозаписів освітлення проїзної частини просп. М.Лушпи в місці дорожньо-транспортної пригоди здійснювалося як світлом фар транспортних засобів, так і ліхтарями вуличного освітлення ( а.с.61-96, Т.3).
При цьому, позиція сторони захисту про те, що вказаний висновок №19/119/9-1/283е від 19.09.2019 ґрунтується на мінімальних даних і експерт ОСОБА_24 не мав права досліджувати відеозаписи при проведенні експертизи, так як у нього відсутня відповідна кваліфікація для проведення експертизи за експертною спеціальністю 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису», є безпідставною і такою, що не заслуговує на увагу.
Так, основними завданнями, які вирішуються під час проведення експертизи 7.1«Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису» є, зокрема, визначення оригінальності, неперервності, ознак монтажу фонограми (відеофонограми); - встановлення технічних параметрів носія та засобів запису; - встановлення технологічних схем, технічних засобів і каналів відеозвукозапису; - встановлення апаратури запису, за допомогою якої виготовлені фонограми (відеофонограми).
В той же час, тільки питання №№19,20,21, які ставились на дослідження експерту ОСОБА_24 , стосувались кваліфікації за експертною спеціальністю 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису». Саме тому, цей експерт у висновку і зазначив про те, що надати відповіді на ці питання він не має можливості, оскільки як у нього, так і в Сумському НДЕКЦ МВС України відсутні експерти з такою спеціальністю. 
Водночас, усі інші питання, які були поставлені на дослідження експерту ОСОБА_24 , стосувалися дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. І під час проведення експертного дослідження за такими питаннями експертом ОСОБА_24 здійснювалось звичайне відтворення відеозаписів з диску, що не потрібує спеціальних знань, відомості відеозаписів використовувались як вихідні дані для дослідження і надання висновків. При цьому, експертні спеціальності 6.1 та 10.1 дозволяють робити скріншоти (стоп-кадри) з відеозаписів та досліджувати їх. Спеціальність 6.1 фокусується на якості, автентичності зображення та вимірюванні об`єктів, а 10.1 — на аналізі відеозаписів загалом.
Тобто, при проведенні експертизи ОСОБА_24 не проводилось будь-яких експертних досліджень згідно експертної спеціальності 7.1 з тим матеріальним носієм інформації, який йому було надано разом з матеріалами кримінального провадження. Зазначена експертиза проведена в обсязі, що відноситься до експертних спеціальностей 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» та 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» і ОСОБА_24 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової експертизи за вказаними спеціальностями 6.1 та 10.1.
Також, суд вважає, що вказаний висновок експерта ОСОБА_30 містить докладний опис проведених експертом досліджень, які ґрунтуються на отриманих під час проведених вимірювань об`єктивних даних, а зроблені у результаті таких експертних досліджень висновки містять обґрунтовані відповіді на поставлені питання, а тому цей висновок є повним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а також – не суперечить іншим доказам, які досліджувались судом та яким вище надана оцінка. 
Здійснюючи оцінку двох експертиз, слід звернути увагу й на те, що частина вихідних даних була в обох експертизах однаковою. Так, як експерту ОСОБА_24 , так і експертам ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 в якості вихідних даних надавались відомості: в ухвалах про призначення експертиз щодо дорожніх умов, місця та часу ДТП; відомості протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 12-13.07.2019; відомості додаткового протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.08.2019; відомості висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №19/119/9-1/271е від 08.08.2019; інформацію щодо ідентифікації автомобіля та пішоходів –як учасників ДТП.
Також експертам ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 в якості вихідних даних надавались показання, що були повідомлені потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , а також – водієм ОСОБА_7 і саме вихідні дані цих осіб перевірялись на їх спроможність з технічної точки зору з метою надання відповіді на питання, що були поставлені саме цим експертам. 
Експерту ОСОБА_24 таких вихідних даних, як покази вищевказаних осіб, на дослідження не надавались і питання щодо спроможності таких показів не ставились. 
Водночас, під час проведення експертизи, експерт ОСОБА_24 проводив експертні дослідження з використанням рейок нівелірних, які він розміщав на місці ДТП, і такі його дослідження: допомогли надати відповіді на 17 з 21 питання, які ставились на вирішення як першої, так і другої експертиз.
Крім того, саме проведення експертних досліджень за допомогою рейок нівелійних допомогло експерту ОСОБА_24 перевірити об`єктивність інформації, зафіксованої на схемі ДТП, що є додатком до протоколу огляду місця події; а також - встановити по відеозаписам з камер зовнішнього спостереження, які знаходились неподалік місця пригоди, обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди, які мають велике значення для об`єктивного встановлення обставин кримінального правопорушення. 
На переконання суду, саме проведені експертом ОСОБА_24 дослідження сукупності вихідних даних, що були зафіксовані на відеозаписах, у протоколах огляду та додаткового огляду місця ДТП, надали можливість в подальшому під час проведення автотехнічної експертизи правильно оцінити дії водія ОСОБА_7 на відповідність до вимог правил дорожнього руху.
Так, ході проведення судової автотехнічної експертизи, експерт ОСОБА_31 встановив, що покази свідка ОСОБА_16 та водія автомобіля ОСОБА_7 не містять в собі достатньої кількості вихідних даних, які б в повній мірі відображали механізм зближення пішоходів та транспортного засобу до моменту наїзду, зокрема відсутні дані стосовно темпу та траєкторії руху пішоходів з моменту їх виходу на проїзну частину і до місця наїзду. В той же час, покази свідка події ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_9 , а також – дані здобуті при проведенні судової автотехнічної експертизи, фототехнічної експертизи та експертизи матеріалів відеозапису, містять в собі достатню кількість вихідних даних, що необхідні для аналізу дій учасників даної дорожньо-транспортної пригоди. Тому експертне дослідження ОСОБА_32 було проведено згідно даних, встановлених з показів свідка події ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_9 , а також виходячи з даних здобутих при проведенні комплексної судової автотехнічної експертизи, фототехнічної експертизи та експертизи матеріалів відеозапису.
За результатами проведення судової автотехнічної експертизи, експертом ОСОБА_32 надано висновок №19/119/9-1/424е від 18.12.2019, відповідно до якого водій автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 2.3 «а», 18.1, 31.1, 31.4 та 31.4.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. За умови руху автомобіля «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 з швидкістю (90(62,2?76,2) км/год), яка перевищує максимально допустиму в межах населеного пункту, то в діях цього водія також вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Оцінка дій пішоходів не потребує спеціальних автотехнічних знань та навичок і може бути виконана судом самостійно, відповідно до вимог розділу 4 ПДР. (а.с.98-104, Т.3).
При цьому, суд вважає, що висновок експерта ОСОБА_33 , в якому надана оцінка дій водія ОСОБА_7 на відповідність вимогам ПДР та наявність технічної можливості у такого водія уникнути наїзду на пішоходів шляхом виконання п18.1 ПДР, є більш точним та об`єктивним порівняно з висновком експерта ОСОБА_27 про швидкісний режим автомобіля під керуванням ОСОБА_7 та технічної неможливості попередити ОСОБА_7 дорожньо-транспортну пригоду, оскільки такі експертні дослідження та висновки експерта ОСОБА_33 базуються на наукових методах та об`єктивних даних, а не виключно на суб`єктивних показаннях водія ОСОБА_7 , що були покладені в основу розрахунків експертом ОСОБА_27 .
Крім того, як вже зазначалось вище, експертними дослідженнями було встановлено, що місце виходу пішоходів на проїзну частину розташоване в зоні дії пішохідного переходу; місце наїзду – перед уламком лакофарбового покриття, що був розташований на відстані 1,7 м від умовної лінії поздовжнього орієнтиру – електроопори №57, що також вказує на те, що місцем наїзду був пішохідний перехід, а не за декілька метрів після пішохідного переходу, як стверджував обвинувачений.
Крім того, експертом чітко встановлено, що відповідно до відеозапису пішоходи з моменту виходу на проїзну частину і до моменту наїзду на них рухалися в межах пішохідного переходу.
За таких обставин, суд вважає, що пішоходи не порушували Правил дорожнього руху, а зміна темпу їх руху– не вказує на порушення розділу 4 ПДР, оскільки вони рухались в межах пішохідного переходу, а водій ОСОБА_7 , при наближенні до небезпечного нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам.

Протоколом огляду місця події від 12.07.2019-13.07.2024 зафіксовано місце розташування трупа ОСОБА_8 на ділянці дороги, яка проходить вздовж пр-ту М.Лушпи, біля буд. 9 у м.Суми, описано видимі пошкодження на трупі та її зовнішній вигляд ( а.с.48-51, т.2).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №637/452 від 07.10.2019 усі тілесні ушкодження, які були виявлені під час проведення судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_8 могли утворитися в умовах виду ДТП – зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, а смерть ОСОБА_8 настала внаслідок розтрощення черепу (багато фрагментарного «мозаїчного» перелому кісток склепіння черепу), яке супроводжувалось тотальним крововиливом під м`яку мозкову оболонку, грубою деформацією структур головного мозку ( а.с.34-37, Т.3).
Протоколами огляду предметів від 30.07.2019, 26.07.2019 слідчим детально зафіксовано зовнішній вигляд одягу та взуття загиблої ОСОБА_8 з плямами бурого кольору, схожого на кров, а також чоловічих кросівок; мобільний телефон «iPhone6» та сумку, які були вилучені в ході огляду місця ДТП ( а.с.80-83, 84-85, 86-88, Т.2). А експертом надано висновок №204, відповідно до якого на передньо-лівій половинці джинсових штанів, у середньому відділі кутоподібний розрив тканини, який міг утворитися в результаті її перерозтягу, внаслідок тангенціальної дії предмета з обмеженою контактуючою поверхнею (чи й виступаючими частинами) в напрямку зверху вниз, зліва на право, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу. Можливо потерпіла була обернена передньо-лівою поверхнею до транспортного засобу в момент їх первинного контакту. Ділянки потертості на поясному ремені могли утворитися внаслідок ковзання (тертя) матеріалу ременя об нерівну жорстку поверхню, яким могло бути і дорожнє покриття. Згідно висновку експерта №203, жіночі кросівки мають різного ступеня пошкодження, які могли утворитись внаслідок контакту кросівок з дорожнім покриттям ( а.с.26-29, 30-33, Т.3).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №520 від 27.08.2019 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, гематом та саден обличчя, саден верхніх та нижніх кінцівок, які кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження ( а.с.38-39, Т.3).
Таким чином, сукупність вищезазначених доказів підтверджує обставини обвинувального акту, а саме те, що 12.07.2019 близько 23 год. 17 хв. ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.1.7, п.2.3а, п.2.3б, п.8.7.3.д, п.11.2, п.11.5, п.12.4, п.18.1,п.30.7, п.31.1, п.31.4.3 ґ ПДР та, керуючи автомобілем «KIA CEED», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку №9 по пр. Михайла Лушпи, позначеного дорожніми знаками та жовтим миготливим сигналом світлофору, знехтував безпекою дорожнього руху, не надав перевагу в русі пішоходам, які переходили проїзну частину пр. Михайла Лушпи по вказаному нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого, у крайній лівій смузі руху, здійснив наїзд на ОСОБА_8 , яка від отриманих в результаті ДТП травм померла на місці, та ОСОБА_9 , який з тілесними ушкодженнями середньої тяжкості був госпіталізований до КНП «Центральна міська клінічна лікарня». 
За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий необережний злочин, є не судимою особою, відповідно до висновку пробації має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за місцем навчання, роботи та місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину (а.с. 3-4,71-77, Т.2). 
Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Суд вважає, що вказані позитивні дані про особу обвинуваченого, без жодної обставини, що пом`якшує покарання, є недостатніми для застосування до ОСОБА_7 положень ст.ст.69,75 КК України.
Крім того, у даній ситуації при призначенні покарання слід врахувати позицію потерпілих. 
Так, ОСОБА_7 не усвідомив суспільної небезпеки своїх дій та наслідків таких дій, не намагався відшкодувати потерпілій (матері загиблої ОСОБА_8 ) завдану шкоду, протягом 6 років після події не контактував з нею, а пробачення попросив тільки коли судовий розгляд завершувався. Такі вибачення через тривалий проміжок часу потерпіла сприйняла лише як бажання ОСОБА_7 уникнути суворого покарання. Крім того, вважала такі пробачення не щирими, оскільки ОСОБА_7 продовжував заперечувати те, що він порушив ПДР. Також обвинувачений після події ДТП не цікавився станом здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , жодного разу не приніс вибачення та вчасно не відреагував на його потреби в лікуванні та реабілітації, а завдану потерпілому ОСОБА_9 шкоду відшкодувала мати обвинуваченого коли вже розгляд справи в суді наближувався до завершення (як зазначив потерпілий в поданій заяві, ОСОБА_7 при цьому присутній не був). Враховуючи такі обставини, як потерпіла - мати загиблої ОСОБА_8 , так і потерпілий ОСОБА_9 в поданих суду заявах висловили однакову позицію про те, що обвинувачений заслуговує на максимально можливе покарання, передбачене санкцією статті 286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами (а.с. 43 – т.1, а.с. 116,126 – т.7). 
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 як основне, так і додаткове покарання у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України, а саме: у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк тримання під вартою з 13.07.2019 по 15.07.2019, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

У справі було подано цивільні позови.
Так, прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради подано позов про стягнення зі ОСОБА_7 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 від злочину на суму 8 301,86 грн, який мотивовано тим, що внаслідок злочину, що вчинив ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Центральна міська клінічна лікарня». Так, з приводу отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 лікувався у ортопедично-травматологічному відділенні №3 в КНП СМР «Центральна міська клінічна лікарня» з 12.07.2019 по 31.07.2019 і на його лікування, згідно довідки лікарні, було витрачено 8 301,86 державних коштів. Оскільки ОСОБА_7 у добровільному порядку вказані суми витрат не відшкодував, то на підставі ст.1206 ЦК просили стягнути з нього на користь Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради 8301,86, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого (а.с.19-21, Т.1).
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Цивільний відповідач ОСОБА_7 у судовому засіданні вимоги позову не визнав.
Суд, вислухавши учасників процесу вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню, виходячи з таких обставин.
За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину (ст. 1206 ЦК України).
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі – Прядок).
Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Згідно вказаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
У даному випадку, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, завдав шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим останній лікувався в КНП «Центральна міська клінічна лікарня». Крім того, на підтвердження обставин позову прокурором надано розрахунок витрат затрачених на лікування потерпілого. Так, потерпілий ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні №2 з 12.07.2019 по 31.07.2019 (19 ліжко-днів), а вартість його лікування становить 8301,86 грн ( а.с.169, Т.3). Дана довідка відповідає вимогам вищенаведеного Порядку і не викликає сумнівів суду щодо її належності та допустимості. Будь-яких доказів, які б спростовували вказані обставини, суду відповідач і його представники не надали.
Між вказаними витратами та діянням ОСОБА_7 є причинний зв`язок, відтак зазначені кошти мають бути стягнуті з відповідача для зарахування на користь Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради.
Тобто, вказаний позов підлягає повному задоволенню. 
При цьому, суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання прокурора, яке було заявлено усно під час судових дебатів, про накладення арешту на належний ОСОБА_7 автомобіль з метою забезпечення цивільного позову поданого прокурором.
Так, згідно вимог ч.8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.
Крім того, п.5 ч.2 ст.173 КПК України зобов`язано суд при вирішенні питання про арешт майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В даному випадку, сума заявленого прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради позову про стягнення зі ОСОБА_7 витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 від злочину складає 8 301,86 грн.
При цьому, прокурором не надано доказів того, що вартість належного ОСОБА_7 автомобіля є співмірною сумі, що зазначена у позові. За таких обставин, відсутні підстави для накладення арешту на автомобіль, вартість якого вочевидь є більшою ніж 8301,86 грн. 

Також у справі потерпілим ОСОБА_9 заявлявся позов до ОСОБА_7 , у якому він просив стягнути з останнього на його користь 19895,51 грн. як відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
У судовому засіданні цивільний позивач (потерпілий ОСОБА_9 ) позовні вимоги підтримував у повному обсязі, а 27.11.2025 року на адресу суду надіслав заяву, в якій повідомив про те, що в серпні 2025 року вказана у позові сума коштів, а саме 119 895,51 грн. на підставі відповідної розписки була передана йому матір`ю обвинуваченого.
Також у вказаній заяві потерпілий зазначив, що вказана у позові сума була сформована станом на лютий 2020 року та вважав, що на момент написання розписки сума шкоди перевищує 300 000 грн.
Водночас, таку заяву, суд не може розцінювати як заяву про збільшення позовних вимог, оскільки вона не відповідає по формі, змісту та порядку подачі нормам чинного процесуального законодавства.
В той же час, вказаною заявою ОСОБА_9 та його представника підтверджено факт того, що станом на день ухвалення вироку ОСОБА_9 була відшкодована заявлена в позові, що прийнятий судом, сума збитків, а саме 119 895,51 грн.
Враховуючи такі обставини, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог і стягнення зі ОСОБА_7 заявленої потерпілим суми матеріальних збитків в розмірі 19895,51 грн та моральної шкоди в розмірі 100 000,00грн.
Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладений ухвалою слідчого судді арешт та вирішити долю речових доказів 
Згідно із ст.ст.118, 124 КПК України зі ОСОБА_7 на користь держави необхідно стягнути судові витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, на суму 49 891,06 грн ( а.с. 43,55,60,97 – Т.3, а.с.200 –Т.4).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 5 років позбавлення волі, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі рахувати з моменту затримання для відбування покарання, та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк тримання під вартою з 13.07.2019 по 15.07.2019, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Початок строку відбування додаткового покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту відбуття основного покарання.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в осіб Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради кошти в розмірі 8 301,86 грн на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 .
Відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення зі ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 119895,51 грн.
Стягнути зі ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 49 891,06 грн.
Скасувати арешт з речових доказів, а їх долю вирішити таким чином: 
-автомобіль «КІА Сееd» н.з. НОМЕР_1 , який було передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 (відповідно до ухвали слідчого судді від 07.11.2019), після набрання вироком законної сили, залишити в розпорядженні останнього;
-кофту трикотажну сірого кольору з малюнками у вигляді червоних губ, джинси синього кольору, кросівки з плямами бурого кольору, які було передано до кімнати речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області відповідно до квитанції №00504; осип лакофарбового покриття, після набрання вироком законної сили знищити;
-пару взуття (кросівки), в яких в момент ДТТ перебував потерпілий, та які під зберігальну розписку були йому передані, після набрання вироком законної сили залишити в розпорядженні ОСОБА_9 ;
-мобільний телефон «IPhone» IMEI НОМЕР_2 , сумку жіночу з частинами від неї, які були передані ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили залишити в розпорядженні останньої;
-оптичний носій «DVD- R ALERUS», який було надано ФОП ОСОБА_34 , після набрання вироком законної сили, залишити зберігатись в матеріалах судової справи;
-медичну картку стаціонарного хворого, яку було вилучено в ході тимчасового доступу, після набрання вироком законної сили повернути КНП «ЦМКЛ» СМР.
Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми, а для засудженого – з моменту вручення копії вироку. 

Суддя         ОСОБА_1