Номер провадження: 22-ц/813/2504/26 
Справа № 947/22920/23
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Громовенко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року про відмову поновити пропущений процесуальний строк, постановлену під головуванням судді Бескровного Я.В., у цивільній справі за заявою комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, -
в с т а н о в и в:
У липні 2023 року комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» (далі КП «ЖКС «Чорноморський») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу.
22 вересня 2023 року за заявою КП «ЖКС «Чорноморський» видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Чорноморський» заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2020 року по 01.07.2023 року у розмірі 9817 грн. 42 коп. та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 268 грн. 40 коп.
30 травня 2025 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Прийма Р.С. до суду надійшла заява про скасування судового наказу від 22 вересня 2023 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року заява представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Прийма Р.С. про скасування судового наказу, поновлення строку для подання заяви повернута без розгляду.
30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу від 22 вересня 2023 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу від 22 вересня 2023 року, що виданий за заявою КП «ЖКС «Чорноморський» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2020 по 01.07.2023 у розмірі 9817,42 грн. відмовлено. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу дійшов помилкового висновку про те, що представник ОСОБА_2 отримав копію судового наказу, оскільки не перевірив направлення через підсистему «Електронний суд» представнику боржника – адвокату Прийма Р.С. судового наказу.
Також апелянт звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів направлення та отримання представником судового наказу.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
В судове засідання, призначене на 03 лютого 2026 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 107, 108).
До суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 113-116).
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 були відсутні поважні причини пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу, а тому процесуальний строк поновленню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що КП «ЖКС «Чорноморський» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу (а.с. 2).
22 вересня 2023 року за заявою КП «ЖКС «Чорноморський» виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Чорноморський» заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2020 року по 01.07.2023 року у розмірі 9817 грн. 42 коп. та стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 268 грн. 40 коп. (а.с. 16).
Із супровідного листа суду першої інстанції вбачається, що копія судового наказу, заява про видачу судового наказу з додатками були надіслані ОСОБА_1 22 вересня 2023 року (а.с. 17).
13 травня 2025 року, через підсистему «Електронний суд», адвокат Прийма Р.С., від імені ОСОБА_1 на підставі ордеру на представництво її інтересів в Київському районному суді м. Одеси звернувся до суду з заявою, в якій просив допустити його до участі у справі в якості представника відповідача (а.с. 20-21).
19 травня 2025 року адвокату Прийма Р.С. в електронному вигляді був доставлений до його електронного кабінету судовий наказ від 22.09.2023 року (а.с. 32).
30 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – адвоката Прийма Р.С. до суду надійшла заява про скасування судового наказу від 22 вересня 2023 року, в якій представник просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу та скасувати судовий наказ (а.с. 25-26).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року заява представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Прийма Р.С. про скасування судового наказу, поновлення строку для подання заяви повернута без розгляду, оскільки подана з порушенням статей 170, 183 ЦПК України. Одночасно заявнику роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (а.с. 28-29).
Копія ухвали суду від 03 червня 2025 року доставлена адвокату Прийма Р.С. 05 червня 2025 року до його електронного кабінету (а.с. 31).
08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила надіслати їй копію судового наказу на її електронну адресу, у зв`язку з тим, що вона її не отримувала (а.с. 33-41).
17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 були надіслані копія судового наказу, заява про видачу судового наказу з додатками на електронну адресу, що підтверджується супровідним листом, а також звітом про доставку (а.с. 42, 51).
30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу, в якій просила поновити строк на оскарження судового наказу та скасувати судовий наказ від 22 вересня 2023 року (а.с. 53-61).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Частиною 2 ст. 171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Судом вірно звернуто увагу, що в матеріалах справи наявна довідка про отримання судового наказу від 22.09.2023 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» її представником ОСОБА_2 , якого боржник уповноважила представляти свої інтереси у суді та боржнику вже було повернуто його заяву про скасування судового наказу та поновлення строку для подання заяви ухвалою суду від 03.06.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку повинен дати оцінку доводам, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску цього строку.
Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
На підставі вищевикладених обставин, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні дійшов обґрунтованого висновку про те, що у ОСОБА_1 були відсутні поважні причини пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу, а тому процесуальний строк поновленню не підлягає.
Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, щосуд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу дійшов помилкового висновку про те, що представник ОСОБА_2 отримав копію судового наказу, оскільки не перевірив направлення через підсистему «Електронний суд» представнику боржника – адвокату Прийма Р.С. судового наказу, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що копія судового наказу від 22.09.2023 року була надіслана та доставлена через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_2 в його електронний кабінет 19.05.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2025 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 10 лютого 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда