ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 704/679/25		
Провадження № 22-ц/821/84/26		
Категорія: 304000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
позивач: Комунальне підприємство «Водоканал» Тальнівської міської ради;
представник позивача – адвокат Ткаченко Михайло Олександрович;
відповідач:  ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року ( постановленого в приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Дьяченка Д.О.) у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» Тальнівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

27.05.2025 КП «Водоканал» Тальнівської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що КП «Водоканал» ТМР є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у Тальнівській міській територіальній громаді. Відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок - НОМЕР_1 .
Позивач вказує, що, в порушення вимог чинного законодавства, оплату за послуги з централізованого водопостачання ОСОБА_1 не вносить, внаслідок чого станом на 01.04.2025 за особовим рахунком споживача 4599 утворилася заборгованість перед КП «Водоканал» за централізоване водопостачання в сумі 13436,17 грн (за період з вересня 2023 по квітень 2025 року).
З урахуванням викладеного, КП «Водоканал» ТМР просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 13 436,17 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року позовні вимоги КП «Водоканал» ТМР задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» Тальнівської міської ради заборгованість за послуги з водопостачання в розмірі 13436 грн 17 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» Тальнівської міської ради судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 21.10.2025, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції ухваленим із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.09.2025, а також стягнути з КП «Водоканал» Тальнівської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не отримував від виконавця комунальної послуги (позивача) жодного договору та не укладав його відповідно. Судом першої інстанції невірно надана оцінка доказам та не врахований факт відсутності підписаного договору, оскільки лише такий доказ може свідчити про наявність договірних стосунків у сфері надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем.
Скаржник вказує, що про опублікування договору на сайті не був обізнаний, обов`язків таких законом не встановлено, та відповідно жодних дій щодо підписання договору чи надсилання заяви-приєднання не вчиняв.
Вважає посилання суду першої інстанції на норму ст. 509 ЦК України нікчемним та необґрунтованим, оскільки зобов`язання виникають виключно на підставах, зазначених у ст. 11 ЦК України.
Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає, що в матеріалах справи наявний конверт з позовною заявою та додатками. Даний факт вказує на те, що відповідачу не було надіслано зазначені матеріали та останній був позбавлений можливості захищати свої права та інтереси.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що КП «Водоканал» ТМР, є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у Тальнівській міській територіальній громаді.
Рішенням Тальнівської міської ради за № 22/8-16 від 27.01.2022 введено в дію та оприлюднено форми публічних договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на офіційному сайті Тальнівської міської ради Черкаської області (а.с.8-11).
Споживач ОСОБА_1 протягом 30 днів з моменту опублікування публічного індивідуального договору, не вчинив жодних дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги, тому договір вважається укладеним з 27.01.2022 року.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок – НОМЕР_1 .
КП «Водоканал» неодноразово зверталося до ОСОБА_1 про допуск контролера для проведення профілактичного огляду та зняття контрольних показань вузлів обліку (а.с.12,16,21).
При виїзді комісії для обстеження домоволодіння ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог та правил користування мережами водопостачання та водовідведення, присутність власника будинку/чи його відсутність не була встановлена, оскільки вхідна хвіртка була зачинена, що підтверджується складеними актами обстеження від 03.11.2022, 27.11.2022 (а.с.15,19). 
Згідно акту № 1 про недопущення до проведення обстеження мереж водопостачання та водовідведення споживача їх обладнання, зняття показників засобу обліку від 18.01.2023, ОСОБА_1 не відчинив двері будинку та не реагував на дзвінок на хвіртці (а.с.20).
Відповідно до акту обстеження (домоволодіння, підприємства, установи, організації) на предмет дотримання вимог правил користування мережами водопостачання та водовідведення від 07.06.2023, 31.05.2023 було вручено повідомлення ОСОБА_1 під його підпис про обстеження лічильника на встановлену дату та час (на 07.06.2023). При виїзді комісії для обстеження даного домоволодіння, присутність власників будинку чи їх відсутність не була встановлена, оскільки вхідна хвіртка була зачинена, а реакції на надвірний дзвінок не було (а.с.22).
Згідно нарахування за надані послуги КП «Водоканал» ТМР по особовому рахунку НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість у сумі 13207,03 грн (а.с.24).
У зв`язку з вказаною заборгованістю, КП «Водоканал» ТМР зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.
01.05.2025 Тальнівським районним судом Черкаської області у справі № 704/510/25 було видано судовий наказ та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з водопостачання (а.с.25).
20.05.2025 за заявою ОСОБА_1 судовий наказ було скасовано, що підтверджується ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області (а.с.26).
З урахуванням зазначених обставин справи, КП «Водоканал» ТМР звернулося в суд в порядку позовного провадження про стягнення заборгованості.

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Правовідносини сторін, що виникли на підставі викладених вище фактичних обставин, регламентуються такими правовим нормами.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами ( п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення передбачені статтями 23 та 24 цього Закону.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань КП «Водоканал» ТМР є юридичною особою та має ідентифікаційний код 24413020. Вид економічної діяльності: зокрема, забір, очищення та постачання води (основний); монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; каналізація, відведення й очищення стічних вод (а.с.4-7).
Рішенням Тальнівської міської ради за № 22/8-16 від 27.01.2022 введено в дію та оприлюднено форми публічних договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на офіційному сайті Тальнівської міської ради Черкаської області.
Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічний договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Отже, позивач КП «Водоканал» Тальнівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи - 24413020) надає відповідачу житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, нараховуючи плату, відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Водоканал» ТМР.
З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).
При цьому, належність доказів – правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
КП «Водоканал» ТМР, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження позовних вимог надало суду розрахунок заборгованості, згідно якого сума боргу становить 13436,17 грн (а.с.24).
Вказаний розрахунок відповідачем ОСОБА_1 спростований не був, контррозрахунку також надано не було.
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що у ОСОБА_1 виник обов`язок перед позивачем зі сплати наданих останнім послуг з водопостачання, однак, відповідач вказаний обов`язок належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення. 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач не отримував від виконавця (позивача) жодного договору та не укладав його відповідно, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відсутність письмового договору не звільняє осіб, які користуються послугами постачальника без укладання договору, від обов`язку оплати за спожиту послугу (в даному випадку, за централізоване водопостачання).
Подібні за змістом правові позиції зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 922/4239/16 від 21.08.2019 та в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі № 904/6293/17.
З апеляційної скарги вбачається, що споживач не оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість. Скаржником не надано суду акти-претензії, як докази неналежного виконання/невиконання постачальником (КП «Водоканал» ТМР) послуг з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , як і не наведено обставин про те, що ОСОБА_1 не користувався послугами, наданими позивачем, які постачаються централізовано.
Є необгрунтованими доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на що вказує наявність в матеріалах справи конверту з позовною заявою та додатками, у зв`язку із чим зазначені матеріали не були надіслані останньому, а ОСОБА_1 був позбавлений можливості відстоювати свої права та інтереси, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 12.06.2025 відкрито провадження у даній справі. Суд дійшов до висновку справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області. Зобов`язано відповідача у разі невизнання позову надати відзив на позов та докази, яким він обґрунтовується у строк протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
В ухвалі про відкриття провадження у справі зазначено: надіслати ухвалу учасникам справи, відповідачу надіслати також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (а.с.34 на звороті).
Згідно супровідного листа Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.06.2025, судом було направлено ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 копію позовної заяви з додатками (а.с.38).
24.06.2025 на адресу Тальнівського районного суду Черкаської області повернувся поштовий конверт, адресоваий ОСОБА_1 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.39).
Згідно статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. 
За змістом п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки з відміткою «відсутній за вказаною адресою», вважається належним чином повідомленням сторони.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, є безпідставними.
Що стосується доводів скаржника про неправильне посилання суду першої інстанції на норму ст. 526 ЦК України, оскільки вказана норма має застосовуватися лише у випадках, коли є факт виникнення зобов`язань, а такого факту судом встановлено не було, колегія суддів виходить з наступного.
Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
При розгляді такої категорії спорів слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).
Відтак, доводи апеляційної скарги про ухвалення судом першої інстанції рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення в частині відмови у стягненні витрат на послуги адвоката в сумі 6000 грн скаржником не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в зазначеній частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» Тальнівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О. В. Карпенко

Судді          Л. І. Василенко

О. М. Новіков