Справа № 991/13164/25
Провадження 1-кс/991/13332/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
23 грудня 2025 року          м. Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвокатки ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_7 від участі у розгляді справи №991/13164/25 (провадження №1-кс/991/13268/25) за клопотанням детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023,
ВСТАНОВИВ:
23.12.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді ОСОБА_1 надійшла вказана заява про відвід слідчого судді ОСОБА_7 . 

1.Зміст заяви про відвід
Як вбачається з журналу судового засідання від 23.12.2025 у провадженні слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_7 перебуває справа №991/13164/25 (провадження №1-кс/991/13332/25) за клопотанням детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023.
В ході судового розгляду адвокатка ОСОБА_3 заявила відвід слідчому судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_7 від розгляду вказаного клопотання, оскільки вважає його упередженим. 

2.Позиція учасників у судовому засіданні
Захисниця ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що вбачає декілька обставин, які свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_7 при розгляді клопотання про продовження строку дії застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Так, захисниця зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_7 зупинив її виступ щодо заявленого нею відводу чим позбавив її права висловити свою позицію в повному обсязі. Окрім цього, слідчий суддя ОСОБА_7 відмовив в задоволенні клопотань захисту про витребування доказів, що на думку захисниці, свідчить про його ігнорування обов`язку створити необхідні умови для реалізації стороною захисту їхніх процесуальних прав.
Також захисниця вважає, що в судді ОСОБА_7 вже сформована думка щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри і ненадання прокурором доказів такої підозри чи доводи сторони захисту, які їх спростовують, не має для нього жодного значення. Такий висновок захисниця зробила після того, як ознайомилась з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 від 17.12.2025 по справі 991/12905/25 якою він відмовив в задоволенні її клопотання про зміну застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу.
З огляду на все вищезазначене, захисниця просила відвести слідчого суддю ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали заяву та просили її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисників та просив задовольнити заявлений відвід.
Прокурор ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду заяви. 
Слідчий суддя  ОСОБА_7  був повідомлений про час та дату розгляду заяви про відвід, однак не скористався правом надати пояснення з приводу заявленого відводу, разом з тим надав для дослідження матеріали вказаної судової справи. 
Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 81 КПК України, згідно з якими присутність осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід, не є обов`язковою, суддя вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності вказаних осіб.

3.Мотиви та оцінка судді
Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
З метою дотримання цієї гарантії, ст. 80 КПК України передбачає право учасників судового провадження заявити відвід, який повинен бути вмотивованим.
Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України, до яких належить, зокрема, наявність сумніву у його неупередженості. 
Як вбачається з письмової заяви та наданих у судовому засіданні пояснень, підставою, що виключає участь слідчого судді ОСОБА_7 у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023, є на наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Так, на переконання захисниці, слідчий суддя ОСОБА_7 має упереджене ставлення до сторони захисту підозрюваного ОСОБА_6 .
Зокрема, захисниця вказує, що під час судового засідання з розгляду клопотання про продовження строку дії застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя ОСОБА_7 неодноразово відмовляв в задоволенні клопотань сторони захисту про витребування доказів, зазначивши, що кожна сторона самостійно повинна доводити свої заперечення і збирати докази, та обмежив у можливості оголосити підстави заявленого відводу, що на її думку, свідчить про його ігнорування суддею обов`язку створити необхідні умови для реалізації стороною захисту їхніх процесуальних прав та підтримання позиції прокурора.
Також, на думку захисниці, про упередженість слідчого судді ОСОБА_7 до сторони захисту свідчить постановлене ним 17.12.2025 рішення про відмову в задоволенні її клопотання про зміну запобіжного заходу в якому він дійшов висновку, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою, хоча доказів цьому прокурором надано не було.
Відтак, захисниця вважає, що слідчий суддя ОСОБА_7 має сформовану чітку та однозначну правову позицію щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри. З цього захисниця робить висновок, що при розгляді справи №991/13164/25 щодо продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя ОСОБА_7 не зможе об`єктивно оцінити доводи та обґрунтування сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої останньому підозри та відсутності ризиків перешкоджанню кримінальному провадженню, оскільки він вже має сформовану думку щодо цих питань. 
Аналізуючи вказані твердження адвоката, суддя виходить з того, що неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України повинен бути вмотивованим. 
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).
При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»). 
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.
При цьому, наявність безсторонності для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним критерієм, який передбачає оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).
З вказаного вбачається, що заява про відвід має бути вмотивованою, тобто не формальною і не такою, що містить загальні чи абстрактні припущення про можливу упередженість поведінки та/або рішень судді в майбутньому. Така заява повинна містити посилання на достатні фактичні дані, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді при розгляді конкретної судової справи.
Разом з тим, на думку судді, заявлений адвокаткою відвід не містить будь-яких належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_7 .
Так, адвокатка стверджуючи про упередженість слідчого судді ОСОБА_7 посилається на постановлене ним рішення про відмову в задоволенні її клопотання про зміну застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, у зв`язку з чим вважає, що за результатом розгляду клопотання про продовження строку дії тримання останнього під вартою, суддя дійде аналогічних висновків щодо основних питань, які підлягають вирішенню при розгляді цього клопотання, зокрема щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину та наявності ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказане, на переконання захисниці, свідчить про наявність у слідчого судді ОСОБА_7 сформованого упередженого ставлення до сторони захисту, яке унеможливить прийняття останнім об`єктивного рішення за результатом розгляду про продовження строку дії тримання ОСОБА_6 під вартою, що є обставиною, яка виключає участь слідчого судді ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023.
Разом з тим, аналізуючи зміст наведених вище доводів адвоката, суддя доходить висновку, що його відвід викликаний виключно незгодою із судовими рішеннями, постановленими слідчим суддею ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023.
Водночас, заявлений відвід не може обґрунтовуватися незгодою сторони з рішеннями судді, оскільки вказане саме по собі не свідчить про легітимні сумніви в неупередженості.
Однак, ані незгода з процесуальними діями слідчого судді, ані судові рішення постановлені таким суддею, не можуть бути підставою для його відводу. Протилежне трактування принципу неупередженості суду та інституту відводу суперечить засадам судочинства та незалежності судді, а також містить потенційні ризики з точки зору наслідків для судової практики. 
Більше того, за вказаної ситуації прослідковувалася б конкуренція між процедурами оскарження судових рішень та відводу, що є недопустимим для дотримання принципу справедливого судочинства. 
Той факт, що адвокат внаслідок суб`єктивних міркувань та внаслідок особистого аналізу попередніх рішень слідчого судді сумнівається в його неупередженості, не свідчить про його реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.
Так, суб`єктивно оцінюючи на предмет законності, обґрунтованості та правомірності рішення слідчого судді за результатом розгляду заявлених стороною захисту скарг, заявник робить висновок про наявність упередженості в його діях. 
Водночас, суддя в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті суддя звертає увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. 
Суддя також наголошує, що не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12.02.2018 у справі № 359/9855/15-к та від 06.11.2019 у справі № 300/474/17.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що слідчий суддя не пов`язаний своїми попередніми висновками, які не мають преюдиційного значення під час винесення рішення в конкретній справі, суддя дійшов висновку, про відсутність обставин, які б свідчили про упередженість слідчого судді ОСОБА_7 та унеможливлювали б винесення ним об`єктивного судового рішення у справі №991/13164/25 за результатом розгляду клопотанням детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023. 
Враховуючи вищевикладене, суддя доходить висновку, що заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.
Керуючись ст. 75, 80, 81, 82, 372, 376 КПК України, 
ПОСТАНОВИВ:
1.Заяву адвокатки ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_7 від участі у розгляді справи №991/13164/25 (провадження №1-кс/991/13268/25) за клопотанням детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №52023000000000600 від 01.12.2023, - залишити без задоволення. 
2.Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає. 

Суддя           ОСОБА_1