Справа №443/10/26
Провадження №2-а/443/2/26

РІШЕННЯ
іменем України

09 лютого 2026 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого – судді Сливки С.І.,
за участю секретаря Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Стащук Лілії Володимирівни про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Стащук Лілії Володимирівни, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6392913 від 22.12.2025 про притягнення його адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуваноюпостановою йогобуло визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме за те, що він не увімкнув задній світловий сигнал напрямку руху одночасно з боковим та переднім. 25.12.2025 його автомобіль було зупинено у м.Ходорів по вул.Стрілецькій. Поліцейські пояснили, що на протязі руху по м.Ходорів (2-3 км) він не подавав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Із наданих йому поліцейськими відеозаписів видно, що передні та бокові світлові сигнали повороту при повороті працювали, а задній лівий ні. Перед початком руху ним не було виявлено поломок. В подальшому він усунув несправність при поліцейських. Також він пояснював поліцейським, що конструкція його автомобіля не передбачає окремого увімкнення заднього світлового сигналу напрямку руху, а вмикається одночасно з переднім та боковим сигналами одним важелем. Проте поліцейський проігнорував його пояснення. Вважає оскаржувану постанову протиправною та невмотивованою. 

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.01.2026відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

22.01.2026 представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області подано відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не направлено на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками. Також до відзиву додано компакт-диск з відеозаписом події.

Ухвалою судового засідання від 22.01.2026 в порядку витребування доказів зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області в особі начальника надати суду відеозапис з реєстратора службового автомобіля.
28.01.2026 на адресу суду надійшли витребувані докази.

Позивач в судовому засіданні 22.01.2026 позовні вимоги підтримав, пояснивши, що він вмикав покажчик повороту, однак як виявилося в його автомобілі не працювала лампочка заднього лівого покажчика повороту. В судове засідання 09.02.2026 позивач не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, згідно якого просить проводити розгляд справи у його відсутності. 
Відповідач інспектора відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Стащук Л.В. в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 КАС України неявка відповідача відповідача не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України,  у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з постанови серії ЕНА №6392913 від 22.12.2025 (а.с.23), 22.12.2025 о 13:41 год. в м.Ходорів, вул.Шевченка, 123, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки ВАЗ 210934, н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху при повороті, чим порушив п.9.2 «б» ПДР – порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Як видно з наданих представником відповідача відеозаписів події, автомобіль марки ВАЗ 210934, н.з. НОМЕР_1 , здійснивши переїзд через залізничний переїзд, здійснив поворот ліворуч не увімкнувши сигнал покажчика повороту відповідного напрямку руху. При цьому з наданого відео видно, що у вказаного автомобіля не горить ні лівий задній покажчик повороту, ні лівий боковий.
Також, з відеозаписів спілкування поліцейських із ОСОБА_1 видно, що після зупинки транспортного засобу, лівий задній покажчик повороту працює, однак при цьому не видно щоб одночасно працював лівий боковий покажчик повороту.

Диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, зокрема попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Згідно вимог п.9.2 «б» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. 
Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі. 
Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ. 
Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. 

Крім того, у графі 7 «До постанови додаються» вказано оскаржуваної постанови вказано, що до такої додається «відео з боді камери 335,334».

Як видно з оскаржуваної постанови, у такій належним чином обґрунтована оцінка обстави із зазначенням доказів, які були зібрані в ході перевірки, а саме відео з реєстратора службового автомобіля.

Таким чином поліцейським зроблено обґрунтований висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до положень ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість адміністративного позову, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності на законних підставах, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд, 

у х в а л и в :

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, інспектора відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Стащук Лілії Володимирівни про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С.І. Сливка