П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/6492/24	

Перша інстанція суддя Бульба Н.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,15 грн, за період з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року, відповідно до абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078; 
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 провести нарахування та виплату позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн за період з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року, відповідно до абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення у розмірі 3892,66 грн, за період з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про неправильне застосуванням судом норм матеріального права та про порушення судом норм процесуального права, а тому відповідач просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про перерахунок індексації грошового забезпечення за період служби позивача з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, так як позивач не має права на отримання відповідної виплати.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначається про пропуск позивачем строків звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 28 квітня 2015 року по 18 січня 2024 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 ). 
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18 жовтня 2024 року № 15, майора ОСОБА_1 , увільненого від займаної посади та призначеного на посаду старшого офіцера наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 20 грудня 2023 року № 3036, виключено зі  списків особового складу.
При цьому, 20 травня 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про нарахування фіксованої індексації грошового забезпечення у сумі 4463,15 грн, за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року.
В свою чергу, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 червня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивача.
Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення у відповідному періоді у більшому розмірі.
В свою чергу, колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі також є перевірка бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди служби з 01 квітня 2018 року по 31 грудня 2022 року.
Так, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, з аналізу вищевикладених норм права вбачається, що з 01 грудня 2015 року змінилось нормативне регулювання спірних правовідносин щодо виплати індексації грошового забезпечення.
Тобто, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Між тим, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року.
При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача мало здійснюватися наростаючим підсумком з січня 2008 року, та як останній місяць підвищення посадового окладу позивача за його посадою є січень 2008 року.
З іншого боку, у зв`язку з підвищенням з березня 2018 року посадового окладу з відповідного місяця змінився базовий місяць для нарахування індексації.
При цьому, із системного аналізу пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що відповідною нормою врегульовано виплату індексації-різниці, право на яку виникає у особи в тому випадку, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
При цьому, нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Тому, враховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Між тим, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
В свою чергу, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, суб`єкту владних повноважень належало вирішити питання наявності у позивача право на отримання суми індексації-різниці.
При цьому, сторонами у справі не заперечується, що суб`єктом владних повноважень не нараховувався та не виплачувався позивачу відповідний вид індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року.
Тому, колегія суддів вважає, що позивач у спірному періоді має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання нарахувати позивачу індексацію-різницю, починаючи з 01 квітня 2018 року (відповідно до позовних вимог).
З іншого боку, визначаючи кінцеву дату нарахування позивачу індексації-різниці, колегією суддів встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року, у справі № 400/6490/24, яке набрало законної сили 25 лютого 2025 року, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 лютого 2020 року по 19 травня 2023 року, грошову допомоги на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за спеціальним званням та додаткових видів грошового забезпечення, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що підняття розміру посадового окладу є обставиною, яка прямо впливає на обрахунок розміру індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
При цьому, враховуючи систематичне підняття розмірів окладів позивача, з урахуванням наданих розрахунків, колегія суддів зазначає, що відповідні підняття вплинули на нарахування позивачу індексації грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про виплату індексації-різниці з 01 лютого 2020 року до 31 грудня 2022 року, за умови здійснення перерахунку розміру грошового забезпечення з січня 2020 року, січня 2021 року, січня 2022 року на виконання рішення суду, виключають можливість їхнього одночасного задоволення, а як наслідок вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 233 КАС України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 233 КАС України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01 липня 2022 року, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, обмежено право на звернення до суду для вирішення трудового спору тримісячним строком.
Між тим, з огляду на принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що поширення дії ч. 1 ст. 233 КЗпП України, в редакції ЗУ № 2352-IX від 01 липня 2022 року, можливе тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року, яку залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, у зразковій справі № 260/3564/22.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для залишення без розгляду позовних вимог за період служби позивача з 01 квітня 2018 року по 31 січня 2020 року.
З іншого боку, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, колегія суддів вважає за необхідне частково скасувати рішення суду першої інстанції, з ухваленням у відповідній частині нового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.
Скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року, в частині висновку щодо задоволення позовних вимог про: 
- визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2020 року по 31 грудня 2022 року індексації грошового забезпечення, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; 
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2020 року по 31 грудня 2022 року, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В решті, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

            Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
            Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький