ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/4738/24    Головуючий в 1 інст.Качан А.В.
Провадження №33/807/191/25     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Шевченко А.В. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 25 серпня 2024 року о 22 год. 35 хв. по вул.Центральна, 1 в с.Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI L200, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 та у лікаря нарколога відмовився. Про повторність попереджений. Транспортний засіб припарковано без порушень ПДР, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Шевченко А.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про порушення вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та огляд ОСОБА_1 повинен був проводитися за правилами ст.266-1 КУпАП.
Вважає, що працівники поліції належним чином не з`ясовували чи виконував ОСОБА_1 на момент зупинення транспортного засобу обов`язки військової служби.
Також, захисник вказує на розбіжність часу відеофіксації та часу зазначеного у протоколі.

В судове засідання, призначене на 19 грудня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Шевченко А.В. не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.
Від захисника – адвоката Шевченко А.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому засіданню по кримінальній справі. 
На підтвердження вказаних обставин доказів до клопотання не додано. 
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Шевченка А.В., суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час апеляційного розгляду справи, проте останній долею своєї справи не цікавиться, не зважаючи на те, що справа в провадженні апеляційного суду перебуває тривалий час.
В жодне з призначених судових засідань ОСОБА_1 не з`явився. Клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило.
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Захисник – адвокат Шевченко А.В., також в більшість з призначених судових засідань не з`явилась, до цього часу лише одного разу звернулась з клопотанням про відкладення судового засідання через повітряну тривогу.
Як вже зазначено вище, доказів поважності причин неявки у судове засідання, призначене на 19 грудня 2025 року, захисник не надала. 
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі адвоката Шевченко А.В.
Апеляційний суд вважає, що подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 та його захисника може затягнути цей розгляд на невизначений час. 
Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №245336 від 25 серпня 2024 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР; рапортом поліцейського взводу №2 роти№2 батальйону №4 УПП в Запорізькій області ДПП рядового поліції Очинського В., в якому, окрім іншого, зазначено про те, що 25 серпня 2024 року о 22 год. 35 хв. по вул.Центральна, 1 в с.Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI L200, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 та у лікаря нарколога відмовився. Про повторність попереджений. Транспортний засіб припарковано без порушень ПДР, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП; довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Чаусової О.; відеозаписом події.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Перевіряючи доводи захисника-адвоката Шевченко А.В., викладені в апеляційній скарзі, щодо недотримання працівниками поліції вимог ч.2 ст.266-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись у порядку, визначеному ст.266-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (тобто посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що військовослужбовець у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин.
З наявних матеріалів справи встановлено, що 25 серпня 2024 року о 22 год. 35 хв. по вул.Центральна, 1 в с.Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI L200, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 та у лікаря нарколога відмовився. Про повторність попереджений. Транспортний засіб припарковано без порушень ПДР, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, вищезазначена подія відбулась поза межами військової частини.
Також, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції про те, що на час його зупинки він виконував обов`язки військової служби, відповідно, жодних доказів на підтвердження цих обставин працівникам поліції не надав.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст.255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.
Більш того, в цьому випадку водій ОСОБА_1 взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо наявності розбіжностей часу відео фіксації та часу, зазначеного у протоколі та рапорті працівника поліції, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Те, що час, зазначений у протоколі та рапорті працівника поліції, має розбіжності з часом, відображеним на відеозаписі (на що вказує захисник в апеляційній скарзі), само по собі висновків суду першої інстанції не спростовує та може пояснюватися технічними причинами. 
Вказана обставина не свідчить про неконкретність складеного протоколу і не тягне визнання відомостей з протоколу неналежними чи недопустимими доказами, з урахуванням сукупності всіх наявних в справі доказів, вказаних вище. 

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно вказав на те, що у ОСОБА_1 мали місце ознаки алкогольного сп`яніння, в той час коли згідно з протоколом, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу відмовився, тобто щодо останнього складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, не є слушними з таких підстав.
Згідно з матеріалами справи, серед іншого і відеозаписом, підставою для висунення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння стало саме те, що у останнього працівниками поліції виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння, про що його було повідомлено. 
Вказані ознаки відображені у акті огляду та в направленні на огляд, а в подальшому - у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення. 
Викладене свідчить про законність дій працівників поліції. 
Проте, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, що не заперечувалось стороною захисту при розгляді справи судом першої інстанції, а також вказана обставина не заперечується і в поданій захисником апеляційній скарзі. 
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, є належним чином вмотивованою та містить змістовні відповіді на доводи сторони захисту.
При цьому суд не вийшов за межі складеного протоколу та не відшукував самостійно докази, а доводи захисника в апеляційній скарзі про протилежне суперечать матеріалам справи. 
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Шевченко А.В. залишити без задоволення. 
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду     С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 317/4738/24