ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 560/122/25
адміністративне провадження № К/990/50658/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025, постановлену колегією суддів у складі Кузьмишина В. М., Сапальової Т. В., Сушка О. О., у справі № 560/122/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ікс-Драйв» до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ікс-Драйв» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Державної податкової служби України, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.06.2025 задовольнив адміністративний позов.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Хмельницькій області 10.07.2025 подало апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.07.2025 залишив без руху подану апеляційну скаргу у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору та надав скаржникові строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.08.2025 продовжив апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.09.2025 відмовив у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків та повернув апеляційну скаргу у зв`язку з неусуненням недоліків.
Головне управління ДПС у Хмельницькій області 16.09.2025 повторно направило апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.10.2025 апеляційну скаргу залишив без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 295 КАС України в частині дотримання строку апеляційного оскарження та надано десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повторне звернення з апеляційною скаргою відбулося з істотним порушенням установленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження та без наведення обставин, які б об`єктивно перешкоджали своєчасній реалізації права на апеляційне оскарження.
На виконання вимог ухвали суду, скаржник направив заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, у якому зазначив, що повторне звернення з апеляційною скаргою до суду з пропуском строку встановленого законом у зв`язку з відсутністю фінансування є поважною причиною та підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.11.2025 відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керувався пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України та указав, що вказані скаржником причини для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження є неповажними.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Не погодившись з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження, Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, податковий орган зазначає, що первинна апеляційна скарга була подана у межах процесуального строку, встановленого КАС України, а її повернення зумовлено виключно несплатою судового збору з причин відсутності бюджетного фінансування. Повторне звернення до суду апеляційної інстанції здійснено одразу після надходження коштів та сплати судового збору, без зайвих зволікань. 
На думку скаржника, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам і доказам фінансової неможливості своєчасної сплати судового збору, не врахував вплив запровадження воєнного стану на бюджетне фінансування суб`єкта владних повноважень, унаслідок чого дійшов формального висновку про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Верховний Суд ухвалою від 29.12.2025 відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.
Позивач не подав відзив на касаційну скаргу. Про відкриття касаційного провадження повідомлений належним чином.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 296 КАС України, строки подання скарги - статтею 295 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої-третьої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: - якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження; - якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції Головне управління ДПС у Хмельницькій області подало у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Проте, документ про сплату судового збору до вказаної скарги апелянт не долучив, про причини, які зумовили невиконання пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України не повідомив, що обґрунтовано слугувало підставою для залишення без руху первинної апеляційної скарги. Далі, повернення вперше поданої апеляційної скарги було зумовлене невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху щодо сплати судового збору.
У подальшому, Головне управління ДПС у Хмельницькій області повторно звернулося з апеляційною скаргою. 
Апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав того, що повторне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулося з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 295 КАС України.
З такими висновками апеляційного суду колегія суддів Верховного Суду не погоджується, оскільки при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження суд має надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду у взаємозв`язку з інтервалами часу: з моменту закінчення встановленого статтею 295 КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.
Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 зробив висновок, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у разі дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
З урахуванням вказаного правового висновку колегія суддів виходить із того, що поновлення строку на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги є можливим за наявності сукупності визначених умов, які у цій справі є дотриманими.
По-перше, первісна апеляційна скарга податкового органу була подана в межах строку на апеляційне оскарження, встановленого КАС України, що свідчить про своєчасну реалізацію скаржником свого процесуального права та відсутність наміру зволікати з переглядом судового рішення.
По-друге, повторне звернення з апеляційною скаргою відбулося без невиправданих затримок і зайвих зволікань. Так, первісну апеляційну скаргу було повернуто ухвалою суду апеляційної інстанції від 09.09.2025 (доставлено до електронного кабінету скаржника 11.09.2025), тоді як повторне звернення зі скаргою здійснено вже 16.09.2025, тобто фактично через п`ять днів після отримання відповідної ухвали. Крім того, повторне подання апеляційної скарги відбулося 16.09.2025 - у розумний строк після фактичного здійснення платежу зі сплати судового збору (10.09.2025). Така послідовна та оперативна поведінка скаржника свідчить про вжиття ним усіх можливих і залежних від нього заходів для своєчасного усунення недоліків апеляційної скарги та реалізації права на апеляційне оскарження, а отже виключає наявність недобросовісного зволікання чи зловживання процесуальними правами.
За наведених обставин сукупність дій податкового органу у цьому випадку підтверджує його добросовісне ставлення до реалізації права на апеляційне оскарження, відсутність зловживання процесуальними правами. Отже, наведене свідчить про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Зважаючи на викладене, колегія суддів Верховного Суду уважає, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, допущено надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки у цій справі порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 560/122/25 скасувати.
Указану справу направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко