ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/14874/24
категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Дочірнє підприємство "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" (далі - позивач, ДП "Романівський лісгосп АПК") із позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач) від 04.04.2024 №0072310407 .
У обґрунтування позовних вимог зазначає, що ДП "Романівський лісгосп АПК" у червні 2024 року отримано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 04.04.2024 р. №0072310407 (далі - рішення), сформоване на підставі акту про результати камеральної перевірки від 29.02.2024 р. за №3727/06-30-04-07, щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ за період 2023 – 2024 роки 
Позивач вважає висновки податкового органу в акті перевірки безпідставними та необґрунтованими, оскільки у рядках 1,2 розрахунку штрафних (фінансових) санкцій податковим органом зазначено дві декларації з ПДВ, проте дві декларації з ПДВ № 9313541918 на загальну суму 417252,00 позивачем не реєструвалися в єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того зазначає, що в розрахунку податковим органом зазначено граничний термін сплати ПДВ 22.09.2023р., дата фактичної сплати у цей же день, а кількість днів затримки 1 день. Позивач вважає, що сума штрафної санкції за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, з урахуванням положень ст. 124 ПК України, розраховується за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня фактичної сплати боргу, в даному випадку якщо дата граничного терміну сплати співпала з датою фактичної сплати податку, тому прострочення взагалі не може бути, а тому винесене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 13.08.2024 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 27.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 09.10.2024року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про розгляд адміністративної справи №240/14874/24 за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, та додаткові пояснення, у яких зазначив, що при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість, встановлено факти порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій.
Стосовно нарахування штрафних санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до ст. 124 ПК України, просить суд врахувати, що у рядках 1, 2 оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, де вказано граничний термін сплати 22.09.2023, що співпадає з днем фактичної сплати, допущено технічну описку, оскільки граничним терміном сплати є 21.09.2023 і вказана кількість днів затримки оплати є правильною. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ГУ ДПС проведено камеральну перевірку ДП «Романівський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради щодо порушення термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 29.02.2024 №3727/06-30-04-07.
На підставі вказаного акту ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення - рішення про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ від 04.04.2024 №0072310407 в сумі 51573, 42 грн.
Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 04.04.2024 р. №0072310407 є незаконним та підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі Податковий кодекс України в редакції на час виникнення спірних відносин).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до положень підпунктів 19-1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1.статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, що визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
За змістом підпунктів 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Згідно із вимогами п.76.1 ст.76 ПК України установлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Таким чином, із аналізу наведених чинних приписів слідує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.
При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності.
Своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.
Досліджуючи питання факту своєчасності сплати позивачем узгоджених податкових (грошових) зобов`язань, що були предметом камеральної перевірки, а також правомірності притягнення платника податків до відповідальності за порушення правил сплати грошового зобов`язання, передбаченої статтею 124 ПК України, суд зазначає таке.
Згідно з п.п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п. 36.1-36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України).
За правилами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, Податковим кодексом України встановлений безумовний обов`язок контролюючого органу зараховувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати таких коштів.
Пунктом 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до п. 124.3 ст. 124 Податкового кодексу України діяння, передбачені п. 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Під час розгляду справи було встановлено, що позивачем ДП "Романівський лісгосп АПК" 20.09.2023року було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2022року ( граничний термін подання 21.11.2022) в якій задекларовано суму до сплати в бюджет ( р.18 декларації) 957361грн. Вказана декларація була проведена в інтегровану картку платника по коду бюджетної класифікації 14010100 - податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів 21.09.2023. Як вбачається з інтегрованої картки платника, наданої до матеріалів справи, станом на 20.09.2023 на електронному рахунку з ПДВ кошти відсутні, а на бюджетному рахунку в ІКП по коду 14010100 рахувалася переплата в сумі 480109,00грн, яка частково погасила узгоджені податкові зобов`язання по декларації від 20.09.2023. На залишок несплаченої суми узгоджених податкових зобов`язань виникла заборгованість в сумі 417252,00грн.
22.09.2023року позивачем сплачено до бюджету кошти з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ в розмірі 100000грн та в розмірі 469891грн. З даної суми погашено заборгованість 317252грн, а залишок 152639грн. перейшов у переплату.
На дані операції було нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання, які зазначені у рядках 1 і 2 розрахунку штрафних санкцій до акту переврки.
Таким чином, суд вважає, що відповідач під час перевірки дійшов до обгрунтованого висновку про порушення ДП "Романівський лісгосп АПК" вимог податкового законодавства, а саме: термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ. 
Разом з тим, слід зазначити, що позивач в адміністративному позові не обгрунтовує та не надає доказів про своєчасність сплати узгодженого податкового зобов`язання. Аргументуючи позовні вимоги позивач посилається лише на те, що згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати(перерахування) грошового зобов`язання до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у рядках 1,2 зазначено, що позивачем 20.09.2024р. було начебто подано до контролюючого органу дві декларації з ПДВ №9313541918 на загальну суму 417252,00грн. Граничний термін сплати ПДВ 22.09.2023р., дата фактичної сплати зазначено у цей же день, а кількість днів затримки 1 день, що не відповідає дійсності. 
Стосовно доводів позивача, що ними дві декларація з ПДВ №9313541918 від 20.09.2023 на суму 417252,00грн. не реєструвалися в Єдиному реєстрі податкових накладних як це зазначено в рядках 1, 2 розрахунку штрафних фінансових санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період в установлені ПКУ строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пунктом 49.2 ст. 49 ПКУ передбачено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації, щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Податкова звітність з податку на додану вартість відповідно до п.49.4 ст.49 ПКУ подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України " Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Податкова декларація з податку на додану вартість відповідно до п. 203.1 ст. 203ПКУ подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Отже з наведено, суд робить висновок, що податкова декларація з ПДВ не реєструється в Єдиному реєстрі податкових накладних, як зазначає позивач, а відповідно до норм Податкового Кодексу України подається контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Щодо реєстраційних номерів документів у розрахунку штрафних санкцій, іх дублювання зумовлене частковим погашенням узгоджених податкових зобов`язань. На кожну сплату згідно кожного платіжного доручення, що зараховується у погашення узгодженого податкового зобов`язання одночасно нараховується штрафна санкція за порушення термінів сплати податкового зобов`язання з податку на додану вартість до бюджету. 
Крім того, суд звертає увагу, що під час камеральної перевірки ДП " Романівський лісгосп АПК" встановлено факт порушення позивачем термінів сплати ( перерахування податку на додану вартість, а в частині нарахування штрафних сакцій за порушення правил сплати грошового зобов`язання відповідно до ст. 124 ПК України, в рядках 1,2 розрахунку, вказаний граничний термін сплати 22.09.2023, що співпадає з днем фактичної сплати, на переконання суду, це є технічною помилкою/опискою контролюючого органу, яка ніяким чином не впливає на факт виявленого порушення та законність винесення оскаржуваного ППР.
Загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 6 серпня 2018 року у справі № 802/1198/16-а, від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №540/4291/20 суд зазначив, «якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів».
Оскільки під час камеральної перевірки ДП "Романівський лісгосп АПК" контролюючим органом встановлено факт порушення позивачем термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, що відповідає повноваженням ГУ ДПС у Житомирській області і застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату, тому суд дійшов висновку, що оскаржуване повідомлення-рішення від 04.04.2024 №01072310407 є правомірним та скасуванню не підлягає.
Враховуючи наведене та те, що суд не встановив протиправності прийняття спірних податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу у розмірі 5% на підставі п.124.1 ст.124 Податкового кодексу України, а позивач таких доказів суду не надав, то суд зробив висновок, що оскаржуване повідомлення-рішення від 04.04.2024 №01072310407 про застосування штрафу в розмірі 51573,42 грн. визнанню протиправними та скасуванню у судовому порядку не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач належними та достатніми доказами довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 04.04.2024 р № 0072310407 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

14.01.26