Справа № 750/17119/25
Провадження № 2-а/750/19/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі судді Слісаря А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, 
в с т а н о в и в:

 
у грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та просить скасувати постанову серії ЕНА № 6292869 від 06.12.2025 р. про накладення на неї адміністративного стягнення та закрити провадження у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 грудня 2025 року працівниками поліції винесена оскаржувана постанова, згідно якої позивачка порушила вимоги п. 15.9.ж. ПДР – про порушення вимог зупинки, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортних засобів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. З вказаною постановою позивачка не погоджується та вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вважає, що відсутність об`єктивної сторони полягає у тому, що її автомобіль стояв на прибудинковій території, яка не є проїзною частиною та це місце знаходиться поза траєкторією руху. Перешкода для руху виникла не через розташування її автомобіля, а через встановлення третіми особами тимчасових конструкції. Вказує, що її автомобіль стояв у дозволеному місці. Вказує, що працівниками поліції було порушено її право на захист, оскільки заявлене нею клопотання про відкладення розгляду справи для залучення захисника не було задоволено, що є істотним порушенням її процесуальних прав. Зазначає, що вона не мала наміру порушувати ПДР, а інспектор поліції не надав їй можливості ознайомитися з матеріалами справи та притягнув її до адміністративної відповідальності, при цьому не переконавшись що саме позивачка керувала автомобілем, хто саме та коли здійснив паркування автомобіля, що місце зупинки заборонено схемою ОДР та що саме її автомобіль, а не ворота заблокували рух. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2025 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
12 січня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву до якого також додано DVD-диск. Просить позов залишити без задоволення а постанову без змін, мотивуючи це тим, що 06.12.2025 року екіпаж патрульної поліції на службовий планшет отримав виклик «порушення ПДР»: за адресою вул. Шевченка, 99Б, автомобіль Ауді А3, номерний знак НОМЕР_1 , перекрив в`їзд в паркінг. Поліцейські прибули на місце виклику та виявили, що вказаний автомобіль був припаркований у дворі будинку та перекрив іншим учасникам дорожнього руху проїзд до паркінгу. Поліцейськими було встановлено, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_1 , яка через деякий час вийшла та повідомила, що не знала, що так автомобіль паркувати не дозволено і начебто відсутні забороняючі знаки. Поліцейський виніс постанову про притягнення позивачку до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за порушення, яке полягає у тому, що 06.12.2025 р. о 15 год. 56 хв. в м. Чернігові, вул. Шевченка, 99, водій здійснила зупинку таким чином, що об`їзд транспортного засобу, що зупинився, не є можливим, чим створила суттєву перешкоду дорожньому руху. Посилається на п. 15.9 ж ПДР України, вказує, що позивачкою було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Звертає увагу, що екіпаж патрульною поліції прибув на місце події після скарг громадян, що транспортний засіб стоїть з порушенням ПДР та унеможливлює проїзд автомобілів, тому цей факт вказує, що позивачка створила перешкоди для інших учасників дорожнього руху. Поліцейський який притягнув позивачку до адміністративної відповідальності, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, які грунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи. При цьому поліцейський використав інформацію, зокрема використану з відео реєстратора. Також, вказує, що поліцейським було дотримано процедури розгляду справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, зокрема, поліцейський ознайомив її з правами, якими користується особа при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Поліцейський не порушив права позивача на отримання правової допомоги, оскільки вона спілкувалася з адвокатом по телефону. Надана позивачкою схема руху не є засобом регулювання дорожнього руху, не відноситься до дорожніх знаків, не відповідає вимогам державних норм та не є узгодженою у відповідності до чинних норм. Вказана схема не скасовує імперативного обов`язку водія дотримуватися вимог чинних Правил дорожнього руху. 
09 лютого 2026 року від позивачки надійшла відповідь на відзив у якій вона вказує, що отримала відзив на позов від представника відповідача, однак до відзиву не було додано документа, який підтверджує повноваження представника відповідача діяти від імені відповідача, а тому вона позбавлена можливості перевірити повноваження особи на підписання відзиву, тому піддає сумніву законність відзиву. Вказує, що внутрішнє переконання поліцейського не може підміняти фактичні дані, оскільки поліцейський не заміряв ширину проїзної частини, габарити припаркованого автомобіля та ширину залишку для проїзду, а відеофіксація не може зафіксувати вказані розміри, а лише фіксує розташування автомобіля. Вказує, що сам факт надходження скарг від громадян не свідчить про наявність правопорушення. Зазначає, що телефонна розмова з адвокатом не може замінити фізичного знаходження захисника на місці розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, перевірити відсутність замірів та заявити письмові клопотання. Просить залишити без розгляду відзив на позовну заяву, а позов задовольнити.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 06 грудня 2025 року інспектор другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капітан поліції Коваль Олексій Вікторович виніс постанову серії ЕНА № 6292869, якою притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн. за вчинене нею правопорушення за наступних обставин: 06.12.2025 р. о 15 год. 56 хв. в м. Чернігові, вул. Шевченка, 99, водій здійснила зупинку таким чином, що об`їзд транспортного засобу, що зупинився, не є можливим, чим створила суттєву перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9.ж. Правил дорожнього руху України(а.с.10). 
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до оскаржуваної постанови, позивачка притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн. за те, що 06.12.2025 р. о 15 год. 56 хв. в м. Чернігові, вул. Шевченка, 99, здійснила зупинку автомобіля таким чином, що об`їзд транспортного засобу, що зупинився, не є можливим, чим створила суттєву перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9.ж. Правил дорожнього руху України.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пунктів 1.3, 1.5, 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У відповідності до п. 15.9.ж. ПДР України зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -  тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що заборонено паркувати транспортний засіб у місцях, де не можливо буде зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився. 
З переглянутого у судовому засіданні відеозапису наданого представником відповідача з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 06.12.2025 року біля житлового будинку стоїть автомобіль Ауді А3, номерний знак НОМЕР_1 припаркований на проїзній частині. Вбачається, що вказаний автомобіль створив перешкоду дорожньому руху, оскільки дорога є вузькою по якій може проїхати лише один автомобіль, що видно без будь яких замірів, тому суд не вбачає, що поліцейському необхідно було проводити будь-які заміри. 
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивачка порушила правила дорожнього руху, оскільки зупинила свій автомобіль у місці де не можливо буде зустрічний роз`їзд або об`їзд її автомобіля, тому у її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
При цьому, посилання позивачки, що автомобілі з паркінгу можуть виїхати у ворота, які не працювали у зв`язку з відключенням електроенергії, не заслуговують уваги, оскільки дорога на якій позивачка залишила свій автомобіль призначена для загального користування, тобто нею мають право користуватися без обмежень інші мешканці будинку та інші водії, які рухаються на автомобілі, однак позивачка своїм автомобілем обмежила інших водіїв у можливості їхати по вказаній проїзній частині.
Крім того, позивачка вказує, що поліцейський не пересвідчився, що це дійсно саме вона приїхала на вказаному автомобілі та залишила його на проїзній частині. Такі твердження позивачки спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де орієнтовно на 4 хв. 10 с., позивачка говорить поліцейському, що всі на цьому місці паркуються, тому і вона припаркувала свій автомобіль. Крім того, є не логічним доводи позивача, що це не вона припаркувала автомобіль, оскільки з відеозапису вбачається, що під час розгляду справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, саме вона керує ним та остання не повідомляла, що комусь передавала автомобіль для керування. 
Надана позивачкою схема руху автомобілів по прибудинковій території не спростовує порушення нею ПДР України, а навпаки доводить, що на прибудинковій території організований рух у відповідному напрямку і паркування автомобіля на цій дорозі, обмежить право учасників руху для проїзду на транспортному засобі. При цьому, відсутність знаків які забороняють зупинку або стоянку автомобілів на місці де позивачка залишила свій автомобіль, не звільняє учасників дорожнього руху виконувати загальні правила дорожнього руху, у тому числі п. 15.9.ж. ПДР України.
Позивачка при оскарженні постанови посилається на порушення порядку розгляду справи, зокрема на не надання можливості отримати правову допомогу.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.
Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру, тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося, а оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст.258 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в п.32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.
Санкція ч. 3 ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивачка реалізувала право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Матеріали справи не підтверджують, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором поліції вчинялися будь-які дії, які б могли трактуватися судом як перешкоди у реалізації позивачем права на отримання позивачем правової допомоги.
Так, поліцейський оголосив позивачці її права, у тому числі право на захисника. Під час розгляду справи, позивачка розмовляла по телефону з адвокатом, про що вона повідомляла поліцейського. При цьому позивачка надавала телефон поліцейському, щоб він спілкувався з адвокатом, але він відмовився та сказав, що це Ваш адвокат і можете з ним спілкуватися. Під час розгляду справи поліцейський пропонував позивачці скористатися послугами іншого адвоката, який зможе прибути на місце розгляду справи.
Згідно чинного законодавства, до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності.
Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський, згідно із законодавством, лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається він своїми правами та в який спосіб.
За таких обставин суд приходить до переконання, що поліцейський надав можливість позивачу реалізувати його право на отримання правової допомоги.
Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «OHalloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
У постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року у справі № 524/9827/16-а(на яку посилається позивачка) вказано, що інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Отже, Верховний Суд у вказаній справі встановив, що інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Однак, як вище була вказано, поліцейський вживав дії щодо надання позивачці можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, оскільки він повідомив її про таке право, надав їй можливість говорити з адвокатом по телефону та пропонував прибути адвокату на місце розгляду справи. 
Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, позивачка просила залишити без розгляду відзив на позов, оскільки вона отримала відзив на позов від представника відповідача, однак до відзиву не було додано документа, який підтверджує повноваження представника відповідача діяти від імені відповідача. Вказане судом перевірено та суд не вбачає підстав для залишення відзиву без розгляду, оскільки до відзиву, який наявний у матеріалах справи додано довіреність на представника відповідача, яка дійсна до 31.12.2026 року.
Вирішуючи даний спір, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. 
Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -
у х в а л и в :
залишити без змін постанову серії ЕНА № 6292869 від 06.12.2025 року винесену інспектором другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Коваль Олексієм Вікторовичем про притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн., а позовну заяву  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення – без задоволення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя  А.В. СЛІСАР