ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 697/2128/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сивухін Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Штульман І.В.
суддів:  Кобаля М.І., 
Черпака Ю.К.,
при секретарі Красновій О.Р.,
за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Хорошун О.В.;
Бабатенко Г.П., Щур І.В., - представників Департаменту патрульної поліції,- 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Хорошун Оксани Володимирівни на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2025 року адвокат Хорошун Оксана Олександрівна в інтересах позивача ОСОБА_2 , через «Електронний суд», звернулася в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до Департаменту патрульної поліції у місті Києві, в якому просить суд скасувати постанову від 06 серпня 2025 року серії ЕНА №5405979, складену інспектором 2 взводу 6 роти 4 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції капітаном Мариничем О.В. про накладення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а провадження - закрити (а.с.1-3).
На виконання вимог ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2025 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Хорошун О.Ю. надано уточнену позовну заяву із зазначенням відповідачами Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції у м. Києві (а.с.23-28). 
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.45-48).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 , будучи зупиненим 06 серпня 2025 року о 02 год 41 хв в місті Київ по вулиці Академіка Шалімова (Героїв Севастополя) не надав поліцейському посвідчення водія, відтак, поліцейський, реалізуючи покладені на нього службові обов`язки, зокрема, щодо припинення порушень Правил дорожнього руху, за результатами вчиненого правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази та факт вчинення позивачем правопорушення, розглянув справу про адміністративне правопорушення, та виніс згідно норм чинного законодавства постанову серії ЕНА №5405979 про вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, яка відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Хорошун О.В. 10 вересня 2025 року, через "Електронний суд", подала апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки позивач ОСОБА_2 не керував 06 серпня 2025 року транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , а лише був пасажиром даного транспортного засобу та під час розмови з поліцейськими перебував на задньому сидінні автомобіля. Вважає, що з відеозаписів бодікамер не можливо встановити, що саме позивач ОСОБА_2 під час зупинки транспортного засобу керував ним, оскільки записи не містять інформації про рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та зупинки вказаного авто. Оспорювана постанова, зокрема, графа 7 «до постанови додаються» містить цифрове позначення з якого неможливо встановити його значення та яке б вказувало, що правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП, було зафіксовано в будь-який спосіб, окрім викладу обставин у самій постанові.
За змістом частини п`ятої статті 286 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи. 
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу. 
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі. 
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення, які аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити його позов. Запевняє суд, що він 06 серпня 2025 року автомобілем марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 не керував, а перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння сидів на задньому пасажирському сидінні вказаного авто в момент його зупинки працівниками патрульної поліції о 01 год 46 хв. Вказаним автомобілем до зупинки такого поліцейськими керував його друг, - ОСОБА_4 , якого він в ніч з 05 на 06 серпня 2025 року попросив підвезти його з автовокзалу до гуртожитку, обіцяючи вирішити всі проблемні питання, що можуть виникнути в дорозі. Працівники поліції ні в нього, ні в ОСОБА_4 ніяких письмових пояснень не відбирали і він, - ОСОБА_2 , - жодного разу не говорив, що саме він керував вказаним автомобілем. Чому поліцейський ОСОБА_5 притягнув його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП йому не зрозуміло, оскільки той понад годину розмовляв з ОСОБА_4 який мав право на керування транспортним засобом і у якого було водійське посвідчення відповідної категорії. 
Адвокат Хорошун О.В., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила Шостий апеляційний адміністративний суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Представники відповідача у судовому засіданні, кожен окремо надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву, просили суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, а також показання допитаних в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Хорошун Оксани Володимирівни підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.
В оспорюваній постанові серії ЕНА №5405979, зазначено, що ОСОБА_2 06 серпня 2025 року, о 02 год 15 хв в місті Києві по вулиці Академіка Шалімова (Героїв Севастополя) на перехресті з бульваром Вацлава Гавела, керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив пункту 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 126 КУпАП. 
За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором 2 взводу 6 роти 4 батальйону 1 полку Управління Патрульної поліції в місті Києві капітаном поліції Мариничем О.В. 06 серпня 2025 року о 02 год 41 хв 45 сек складено постанову серії ЕНА №5405979 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с.10).
Не погодившись із постановою відповідача серії ЕНА №5405979, адвокат Хорошун О.В., яка представляє інтереси позивача ОСОБА_2 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом про визнання протиправною та скасування вказаної постанови про адміністративне правопорушення.
Надаючи оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду враховує наступне.
Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
За змістом вимог пункту 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За положеннями пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
За правилами статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
26 серпня 2025 року Департаментом патрульної поліції до відзиву на адміністративний позов в якості додатку до оспорюваної постанови серії ЕНА №5405979 від 06 серпня 2025 року додано два файли з відеозаписами бодікамер поліцейських (а.с.38-41). 
З відеозапису бодікамери №473584 вбачається, що працівниками поліції 06 серпня 2025 року о 01 год 46 хв було зупинено транспортний засіб марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , посередині проїжджої частини дороги (в другій із трьох смуг руху) перед світлофором та стоп-лінією на перехресті вулиці Академіка Шалімова та бульвару Вацлава Гавела. На відео зафіксовано, що в салоні вказаного автомобіля перебувало дві особи: ОСОБА_4 - на передньому пасажирському місці, а ОСОБА_2 на задньому пасажирському сидінні за кріслом водія. За кермом автомобіля марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , на відеозаписах нікого не зафіксовано. Всі двері вказаного автомобіля були зачинені. 
Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання у судовому засіданні апеляційного суду показав, що він навчається разом з позивачем ОСОБА_2 на кафедрі військової підготовки Державного університету «Київський авіаційний університет» (на різних курсах) та проживає з ним в одному гуртожитку. 05 серпня 2025 року ОСОБА_2 подзвонив йому пізно ввечері на мобільний телефон і попросив підвезти його з Центрального автовокзалу до гуртожитку. Свідок ОСОБА_4 запевняє суд, що саме він в ніч з 05 на 06 серпня 2025 року керував автомобілем марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 та близько 01 год 45 хв, виконуючи вимогу поліції, зупинив вказаний автомобіль і відразу пересів з місця водія на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля. Свідок ОСОБА_4 надав апеляційному суду показання, що ОСОБА_2 під час руху вказаного транспортного засобу 06 серпня 2025 року, весь час перебував на задньому пасажирському сидінні за водійським кріслом. Патрульним поліцейським, які зупинили автомобіль він, - ОСОБА_4 , не зізнався у керуванні транспортним засобом, оскільки боявся повідомлення з поліції в навчальний заклад про порушення ним комендантської години.
Капітан патрульної поліції ОСОБА_5 , будучи попереджений апеляційним судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, під час допиту в якості свідка показав, що він разом з лейтенантом поліції ОСОБА_6 в ніч з 05 на 06 серпня 2025 року перебував в складі автомобільного екіпажу поліції на чергуванні. Пересуваючись службовим автомобілем по вулиці Академіка Шалімова в м. Києві, близько 01 год 46 хв (дані з відеозапису №473584 бодікамери поліцейського) помітив як на зустріч їхньої патрульної машини рухався автомобіль марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ввімкненими габаритними вогнями. Оскільки це відбувалося в період комендантської години, вони розвернули службовий автомобіль та увімкнули проблискові маячки синього та червоного кольору і, рухаючись за автомобілем марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , подали відповідний звуковий сигнал для зупинки вказаного транспортного засобу, однак той продовжував повільно рухатися ще метрів 700 і зупинився на світлофорі в середній полосі руху поблизу перехрестя вулиці Академіка Шалімова та бульвару Вацлава Гавела. Хто саме керував вказаним транспортним засобом він однозначно стверджувати не може, однак вважає, що це був ОСОБА_2 , який сидів на задньому сидінні вказаного авто. Момент зупинки вказаного автомобіля бодікамери поліцейських не зафіксували, оскільки одна камера, якою користувався його напарник ОСОБА_6 розрядилася, а його камера не охоплювала вказану подію. Патрульний автомобіль на якому здійснювалося патрулювання не обладнаний відеореєстратором. ОСОБА_5 стверджує, що письмові пояснення ні в кого з двох осіб, які перебували в салоні зупиненого поліцією автомобіля не відбиралися.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, надав апеляційному суду показання, аналогічні показанням капітана ОСОБА_5 в частині, що його стосується. 
Під час апеляційного розгляду в Шостому апеляційному адміністративному суді ОСОБА_4 , перебуваючи під присягою, однозначно заявляє, що саме він 06 серпня 2025 року о 01 год 46 хв керував автомобілем марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , і ці його показання матеріалами справи не спростовуються. 
Тобто, доказів, які б підтверджували факт керування позивачем ОСОБА_2 транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 06 серпня 2025 року близько 01 год 46 хв відповідачем не надано і матеріали адміністративної справи №697/2128/25 таких не містять.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відмічає, що суд першої інстанції не встановив точний час вказаної події, оскільки дані оспорюваної постанови ЕНА №5405979 містять час 02 год 15 хв, а оскаржуване рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року - 02 год 41 хв, тоді як бодікамера поліцейського зафіксувала правильний час зупинки працівниками поліції автомобіля марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 06 серпня 2025 року - 01 год 46 хв. 
Сама по собі оспорювана постанова серії ЕНА №5405979 від 06 серпня 2025 року не є доказом у розумінні частини першої статті 251 КУпАП, так як у відповідності до статті 283 КУпАП приймається уже за наслідками розгляду справи як рішення уповноваженого органу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази керування 06 серпня 2025 року близько 01 год 46 хв по вулиці Академіка Шалімова в м. Києві позивачем ОСОБА_2 транспортним засобом марки «MITSUBISHI COLT», державний номерний знак НОМЕР_1 , а отже відсутні докази наявності події інкримінованого йому правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, оспорювана постанова ЕНА №5405979 від 06 серпня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення стосовно позивача ОСОБА_2 серії ЕНА №5405979 від 06 серпня 2025 року є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях позивача ОСОБА_2 ознак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП. 
В даному випадку доводи апеляційної скарги представника позивача дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підлягає скасуванню.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 8 КАС України).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в пункті 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, а саме: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".
На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що Канівським міськрайонним судом Черкаської області 02 вересня 2025 року ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частини першої статті 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що при ухваленні Канівським міськрайонним судом Черкаської області 02 вересня 2025 року рішення: неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи; недоведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, невідповідають обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника позивача задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.
Крім іншого, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням наведеного, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про необхідність стягнення з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 605,60 грн, сплачених за подання позовної заяви, та 908,40 грн, сплачених за подання апеляційної скарги. Інша частина судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги може бути повернута за правилами статті 7 Закону України «Про судовий збір» відповідним судом як надміру сплачена, оскільки ставка судового збору у цій категорії справ складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Хорошун Оксани Володимирівни - задовольнити.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 вересня 2025 року по справі №697/2128/25 - скасувати. 
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови серії ЕНА №5405979 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - задовольнити повністю.
Постанову від 06 серпня 2025 року серії ЕНА №5405979, складену інспектором 2 взводу 6 роти 4 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції у м. Києві капітаном Мариничем Олександром Вікторовичем про притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення, - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак