Справа №:755/5379/25
Провадження №: 2-а/755/159/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -   Церна В.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просив скасувати постанову від 26 березня 2025 року серії ЕНА № 4355640, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.
На обґрунтування позову зазначив, що 26 березня 2025 року о 09-55 год. позивач, керуючи транспортним засобом Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по Бориспільському шосе в місті Києві. Інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону полку 2 Управління Патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Путіловим В.Г. здійснено зупинку транспортного засобу. На вимогу поліцейського позивач надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Крім того, поліцейський попросив надати поліс обов`язкового страхування. На запитання позивача щодо причини зупинки почав вести себе агресивно, вказав, що буде складено постанову, у зв`язку із тим, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки. Однак, позивач зазначає, що на момент зупинки був пристебнутий, ремінь безпеки відстібнув в присутності поліцейського, щоб надати документи. Також позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки бажає скористатися правовою допомогою. Вказане клопотання поліцейський відхилив та склав оскаржувану постанову. Водночас, позивач порушення правил дорожнього руху не вчиняв, причини складення постанови йому не відомі, пояснення та клопотання до уваги не взято, чим порушено права позивача. Відповідачем вимоги статті
245 КУпАП не дотримано. Крім того, у тексті постанови не зазначено, який саме пункт ПДР порушено позивачем.
З огляду на викладене позов просив задовольнити.
В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позов передано на розгляд судді Хромовій О.О.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки.
16 червня 2025 року (вхід. № 34532) до суду від відповідача - Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву. Твердження позивача, викладені в позові, вважають хибними, позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно постанови від 26 березня 2025 року о 09 год. 43 хв. в місті Києві, шосе Бориспільське, позивач керував транспортним засобом Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3. Правил дорожнього руху, за що частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18 грудня 2018 року № 1026, та до статті
40 Закону України «Про національну поліцію».
26 березня 2025 року, під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на блокпості інспектором було помічено автомобіль Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , водій якого був непристебнутим ременем безпеки під час керування автомобілем, після чого інспектором прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб. Після зупинки автомобіля інспектор підійшов до водія, представився та поінформував про причину зупинки, а саме - керування автомобілем з непристебнутим ременем безпеки. На відеозаписі зафіксовано, як водій повідомляє інспектору, що він не користувався паском безпеки через фізіологічні особливості, що суперечить викладеному в обґрунтуванні позову. На відеозаписі не зафіксовано неправомірної поведінки інспектора.
Отже, інспектор, реалізовуючи покладені на нього службові обов`язки, зокрема, щодо припинення порушень ПДР, за результатами вчиненого правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і справедливістю, оцінив докази та факт вчинення позивачем правопорушення, розглянув справу про адміністративне правопорушення та виніс згідно норм чинного законодавства постанову, передбачену частиною п`ятою статті 121 КУпАП, яка відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог просили відмовити.
Відповідно до частин п`ятої, восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, відеозаписи, суд приходить до таких висновків.
26 березня 2025 року о 09 год. 55 хв. інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону полку 2 Управління Патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Путіловим В.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4355640, встановлено, що
26 березня 2025 року о 09 год. 43 хв. на Бориспільському шосе в місті Києві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3 Правил дорожнього руху - порушення правил користування ременями безпеки. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
У постанові зазначено, шо до неї додається відео з боді камери № 472479.
Також до матеріалів справи долучено: 1) копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата видачі - 15 вересня 2015 року, термін дії - 30 червня 2017 року, вид пенсії - по інвалідності, 2 група, загальне захворювання;
2) копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата видачі - 13 вересня 2018 року, термін дії - 04 липня 2020 року, вид пенсії - по інвалідності, 2 група, загальне захворювання; 3) копію пенсійного посвідчення
№ НОМЕР_3 серії НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата видачі - 01 жовтня 2024 року, вид пенсії - по інвалідності, 2 група, загальне захворювання.
Також в матеріалах справи міститься довідка від 08 грудня 2017 року № 135800, видана Інститутом травматології та ортопедії НАМН України, про обстеження та виконаня маніпуляції (медичний огляд, МРТ, КТ) Булгаченка ІМ., та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3489/24 щодо проходження стаціонарного лікування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід ІІІ групи, у період з 14 травня 2024 року по 04 червня 2024 року, видану Київською філією ДУ «Інститут серця МОЗ України».
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Нормами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Отже, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Водночас, частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а саме: накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, користування ременями безпеки є обов`язком водія (за умови обладнання автомобіля таким засобом), недотримання якого є підставою для притягнення його до відповідальності за частиною п`ятою статті 121 КпАП України.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня
2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що керував транспортним засобом, порушень правил дорожнього руху не вчиняв, ремінь безпеки відстібнув у присутності поліцейського з метою надання на його вимогу документів.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, в тому числі фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Порядок застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису закріплено в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від
18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція від 18 грудня 2018 року № 1026).
Згідно із пунктом 2 Розділу І Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Пункт 3 Розділу І Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026 визначає, що портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (пункт 5 Розділу ІІ Інструкції від 18 грудня 2018 року № 1026).
До матеріалів справи долучено оптичний диск із відео матеріалами - відеозапис із нагрудної боді-камери поліцейського Путілова В.Г., 0164688 (Путілов В.Г.), ID реєстратора - 472379, початок запису з 09-49 год та до 10-01 год. 26 березня 2025 року.
Відповідно до статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Долучені відповідачем в якості доказу відеозапис обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, копія відеозапису засвідчена кваліфікованим електронним цифровим підписом представника відповідача Несторович А.С., та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.
Зі змісту відеозапису вбачається, що лейтенантом поліції Путіловим В.Г. здійснено зупинку транспортного засобу Renault Master, номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору. 
Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено підстави для зупинки транспортного засобу поліцейським, зокрема поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення
Суд також враховує, що частиною першою статті 32 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Працівником поліції на виконання вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» повідомлено причини зупинки, а саме вказано на порушення водієм пункту 2.3 «В» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, не пристебнутою ременем безпеки. Також водієві роз`яснено виключення із правила, встановленого пунктом 2.3, щодо переліку осіб, яким дозволено не користуватися пасивними засобами безпеки. З відеозапису вбачається, що водій на момент зупинки не був пристебнутий ременем безпеки. У подальшому, після повідомленням працівником поліції про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення та накладення штрафу, водій ОСОБА_1 продемонстрував пенсійне посвідчення, та зазначив, що має інвалідність другої групи і вказав, що: «.. пристебнувся б, якби міг», заперечував можливість користуватися ременем безпеки, однак підтвердив, що має допуск до керування вантажним транспортним засобом, та в ході спілкування з інспектором намагався пристебнутися ременем безпеки, стверджуючи, що це йому спричинятиме біль. Перед продовженням руху відмовився пристебнути ремінь безпеки.
Також з відеозапису вбачається, що заяв чи клопотань ОСОБА_1 не заявляв, копію постанови отримав, про що проставив особистий підпис, зауважень до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не висловив.
За правилами частини першої-третьої статті 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція від 07 листопада 2015 року № 1395) постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП (пункт 4 розділу ІІІ Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395).
Згідно із пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Як уже зазначалося раніше, з долучених до матеріалів справи відеозаписів встановлено, що працівником поліції виконано вимоги закону в частині зазначення інформації про особу поліцейського та причини зупинки транспортного засобу, заявлено вимогу про надання документів, що підтверджують право керування транспортним засобом, встановлено особу водія, повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Також поліцейський заслухав пояснення водія щодо вчиненого адміністративного правопорушення. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомив про прийняте рішення та про застосування до водія адміністративного стягнення.
Пункт 1 Розділу VI Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395 встановлює, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту Розділу VI Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Пункт 5 Розділу VI Інструкції від 07 листопада 2015 року № 1395 серед іншого передбачає, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.
Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).
Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вручено водієві ОСОБА_1 на місці розгляду справи, про що свідчить підпис останнього у відповідному розділі постанови та не заперечувалося самим позивачем.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.
Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові.
З долучених до матеріалів справи відеозаписів із нагрудної відеокамери поліцейського встановлено, що водій ОСОБА_1 не заперечував, що не користувався ременем пасивної безпеки під час руху транспортного засобу, чим порушив вимоги пункту 2.3 «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП.
Доводи позовної заяви, про те, що поведінка поліцейського була агресивно, причину зупинки не аргументовано, ремінь відстебнуто водієм після вимоги поліцейського надати документи та залишено без задоволення клопотання водія про відкладення розгляду справи, не підтверджені жодними доказами. Також позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на спростування інформації, відображеної у долучених до матеріалів справи відеозаписах, а також доказів на підтвердження фізіологічної неможливості використання пасивних засобів безпеки, зокрема, ременя безпеки, під час руху на транспортному засобі, зокрема, але не виключно, відповідного медичного висновку про наявні обмеження. Наявність у позивача статусу інваліда не є безумовною підставою для застосування виключень із обов`язків, встановлених для водіїв транспортних засобів Правилами дорожнього руху.
Щодо посилання позивача на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині ненадання можливості користуватися правничою допомогою суд зазначає таке.
Статтею 268 КУпАП закріплено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме, в частині 1 вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Під час здійснення розгляду справи ОСОБА_1 надав пояснення по справі, клопотань не заявляв, в тому числі про відкладення розгляду справи чи про бажання скористатися професійною правничою допомогою.
Суд зазначає, що, згідно чинного законодавства, до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський, згідно із законодавством, лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається він своїми правами та в який спосіб.
Вищевказане свідчить, що відповідач жодним чином не перешкоджав позивачу у користуванні своїми правами, у тому числі, не обмежував у праві отримувати правову допомогу.
Згідно зі статтею 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про залишення постанови без зміни, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до статті 245 КАС України.
Таким чином, позивачем не надано суду будь яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Таким чином, судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі
510,00 грн відповідає вимогам чинного законодавства.
З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, відповідно до статті 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, дійшов висновку про те, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 26 березня
2025 року, серії ЕНА № № 4355640 відповідає вимогам закону, а тому позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Також відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною п`ятою статті 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, позивача звільнено від сплати судового збору в силу закону, тому судові витрати у виді судового збору компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 132, 134, 139, 143, 241-251 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - Департамент патрульної поліції, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.
Повне рішення суду виготовлено 04 лютого 2026 року. 

Суддя          О.О. Хромова