ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2025 р. Справа№ 910/1387/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л. 
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 22.12.2025
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМРЕСУРС» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 
у справі №910/1387/25 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМРЕСУРС»
про стягнення коштів у розмірі 407 367,51 грн,-
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" з вимогою про стягнення заборгованості за договором на виконання робіт з обстеження № 27 від 05 липня 2024 року, у розмірі 407 367, 51 грн., з яких: основний борг - 354 000 грн., пеня - 22 161,10 грн., інфляційні втрати - 26 213,21 грн., 3 % річних - 4 993,20 грн.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач порушив умови договору в частині повної оплати за виконані роботи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі №910/1387/25 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА" 354 000 (триста п`ятдесят чотири тисячі) грн. основного боргу, 22 161 (двадцять дві тисячі сто шістдесят одну) грн. 10 коп. пені, 4 993 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн. 20 коп. 3% річних, 26 213 (двадцять шість тисяч двісті тринадцять)грн. 21 коп. інфляційних втрат, 4 886 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 30 коп. судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач виконав роботи за договором на загальну суму 504 000 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи актом, однак доказів оплати відповідачем вартості підрядних робіт у сумі 354 000 грн., що залишились неоплаченими, у т.ч. у визначені строки, та станом на час розгляду справи по суті спору, матеріали справи не містять.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 10.06.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 09.06.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. 
Зокрема скаржник вважає, що після прийняття робіт відповідач виявив відступи від умов договору та інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному прийнятті робіт, враховуючи специфіку виконаних робіт, які потребують відповідної компетенції та враховуючи, що такі недоліки можна було встановити лише тільки під час вже виконання відновлювальних робіт на ТЕС. З огляду на вказане, скаржник вважає, що позовні вимоги щодо стягнення за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 27-24- 07 від 01.08.2024 суми у розмірі 354 000,00 грн., не підлягають задоволенню, з огляду на те, що за фактично виконані роботи ним вже було сплачено 150 000,00 грн., а на залишок суми у розмірі 354 000,00 грн. роботи не було виконано, в той же час недоліки (приховані недоліки було виявлено) після підписання акту, у тому числі і штрафні санкції заявлені позивачем також не підлягають задоволенню, враховуючи що відповідач обґрунтував, що ним не було порушено умови договору. Крім цього, скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні належним чином поданого клопотання відповідача про призначення судової теплотехнічної експертизи, яка була необхідною для з`ясування фактичного обсягу виконаних робіт, відповідності їх умовам договору та наявності/відсутності прихованих недоліків.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.
10.06.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 10.06.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" - адвокатом Музиченко Ю.В. подано клопотання про призначення судової теплотехнічної експертизи, а також клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі №910/1387/25, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі №910/1387/25 призначено на 21.07.2025 об 11 год. 00 хв.
24.06.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 24.06.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА" - адвокатом Рисіним О.О. подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, відзив на апеляційну скаргу, заперечення проти задоволення клопотання про витребування доказів та проти задоволення клопотання про призначення експертизи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА" - адвоката Рисіна Олександра Олександровича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
18.07.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 18.07.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" - адвокатом Музиченко Ю.В. подано клопотання про долучення доказів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 у зв`язку з виходом суддів Мальченко А.О. та Тищенко А.І. у тривалу відпустку з 21.07.2025, колегія суддів призначила справу до розгляду на 22.09.2025.
31.07.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 31.07.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА" - адвокатом Рисіним О.О. подано заперечення проти клопотання про долучення доказів.
19.09.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 19.09.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" - Коренівська Ю.М. подано додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.11.2025.
07.11.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 07.11.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" - Коренівська Ю.М. подано додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 22.12.2025.
22.12.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 22.12.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦХІМРЕСУРС" - Коренівська Ю.М. подано додаткові пояснення у справі.
В судовому засіданні 22.12.2025 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, підтримав апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, заперечував проти апеляційної скарги.
В судовому засіданні 22.12.2025 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Щодо клопотання про призначення судової експертизи колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування. У противному випадку це є затягуванням справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.
В обґрунтування підстав для призначення судової експертизи відповідач зазначає, що суд першої інстанції проігнорував надані відповідачем докази та доводи щодо виявлення прихованих дефектів після приймання робіт, не оцінив належним чином клопотання про експертизу та безпідставно обмежив предмет спору лише підписаним актом прийняття робіт, що суперечить статті 852- 853 ЦК України.
Колегія суддів звертає увагу, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17.07.2018 року у справі №910/4071/17.
Як було зазначено вище, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів (ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Водночас, відповідач жодним чином не обґрунтовує чому, якщо він вважає, що з питань зазначених в його клопотанні необхідні спеціальні знання, він не зміг замовити таку експертизу самостійно і надати такий висновок разом з відзивом на позов.
При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, дане клопотання не пов`язане з предметом доказування по даній справі і направлене на затягування розгляду даної справи вже в суді апеляційної інстанції, а не на встановлення обставин, які мають значення по даній справі, потребують спеціальних знань та, з огляду на перелік заявлених питань, можуть бути встановлені в рамках даного виду судової експертизи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що з моменту прийняття відповідачем робіт (01.08.2024), минуло вже майже півтора роки в умовах наявності ракетно-дронових атак ворога по об`єктам критичної інфраструктури ТЕС.
Отже, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення всіх обставин справи, а питання, наведені в клопотанні, по суті не відносяться до обставин щодо яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, відтак, клопотання відповідача про призначення судової експертизи колегією суддів відхиляється.
Щодо клопотання про витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно з 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Також, відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи і що зазначає сам відповідач у своєму клопотанні, аналогічне клопотання не заявлялося ним під час розгляду даної справи в суді першої інстанції.
Також, з клопотання не зрозуміло, яким чином докази, які він просить суд апеляційної інстанції витребувати мають відношення до предмету доказування по даній справі.
В апеляційній інстанції заявлене клопотання було підтримано відповідачем лише в частині витребування завіреної копії дефектного акту.
Отже, колегія суддів зазначає, що при зверненні з відповідним клопотанням стороною не зазначено правові підстави для прийняття поданого клопотання, тоді як виняткового випадку для задоволення такого клопотання в порядку ч. 3 ст. 269 ГПК України суд не встановив. А тому подане клопотання про витребування доказів підлягає залишенню без розгляду на підставі ст. 118, 207, 269 ГПК України.
Щодо клопотання про долучення додаткових доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.3, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.
Клопотання про долучення додаткових доказів, відповідач обґрунтовує тим, що разом зі своєю апеляційною скаргою, він подав також клопотання про витребування доказів, в якому просив апеляційний суд витребувати у Відокремленого підрозділу ТРИПІЛЬСЬКОЇ ЕЛЕКТРИЧНОЇ СТАНЦІЇ ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРЕНЕРГО» ряд документів, в тому числі і документи, які відповідач просить апеляційний суд долучити до матеріалів даної справи, і які на його думку стосуються предмету спору по даній справі
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому, колегія суддів звертає увагу, що скаржник не вказує обставин, які б могли позбавити його можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегією суддів відхиляється клопотання про доручення доказів з підстав необґрунтованості.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2015 між позивачем (субпідрядником) та відповідачем (підрядником) укладено договір на виконання робіт з обстеження № 27, згідно умов якого згідно якого позивач зобов`язався здійснити обстеження по об`єкту: "Обстеження та дефектування маслопроводів блоку 3 Трипільської ТЕС", а відповідач - прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість згідно з умовами Договору.
Пунктом 2.3. Договору субпідрядник зобов`язується не пізніше 3-го календарного дня після настання кінцевого терміну, визначеного у п. 5.1. цього договору, передати підряднику технічний звіт, як результат проведених робіт, що є предметом договору, на паперових носіях у двох примірниках, та додатково на електронному носії на об`єкт та скласти і підписати акт приймання-передачі виконаних робіт.
В пункті 5.1. Договору сторони визначили, що строк виконання робіт з обстеження: 30 робочих днів з моменту надання доступу до об`єкту виконання робіт.
В свою чергу підрядник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту його надання. (п. 2.5. Договору).
Пунктом 2.6. Договору визначено, що у разі виявлення недоліків у матеріалах виконаних робіт, підрядник погоджує терміни, а субпідрядник усуває такі недоліки.
Ціна договору (вартість робіт) з обстеження складає:
Вартість договору - 420 000, 00 грн. без ПДВ.
ПДВ 20%: 84 000, 00 грн.
Загальна сума з ПДВ: 504 000, 00 грн.
Відповідно до умов п. 3.5. Договору оплата по договору здійснюється наступним чином: у розмірі 30 % вартості робіт протягом 3 (трьох) робочих днів після підписання Договору; - у розмірі 70 % вартості робіт протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Актів виконаних робіт.
В матеріалах справи наявний рахунок-фактура № СФ-0000547 від 05.07.2024 на суму 504 000, 00 грн. (а.с. 8)
Відповідно до платіжної інструкції № 89 від 12.07.2024 відповідач перерахував позивачу 150 000, 00 грн. (а.с. 9)
Згідно з п. 3.6. Договору акт приймання-передачі виконаних робіт складається субпідрядником та надсилається або передається підряднику в 3 (двох) примірниках. Підрядник зобов`язаний підписати один примірник акту приймання-передачі виконаних робіт або надати письмові зауваження до нього протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту відправлення акту приймання-передачі виконаних робіт.
У разі ненадходження субпідряднику від підрядника, підписаного та скріпленого печаткою (за наявності), одного примірника акту приймання-передачі виконаних робіт або письмових зауважень до нього протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту відправлення підряднику акту приймання-передачі виконаних робіт, роботи вважаються виконаними належним чином, в установлений строк і прийнятими підрядником в обсязі та на умовах, вказаних в акті приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідно до п. 4.2.2. Договору підрядник має право здійснювати контроль за ходом та якістю виконання робіт.
В матеріалах справи наявний акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 27-24-07 від 01.08.2024, відповідно до якого позивач виконав роботи за договором № 27 від 05.07.2024 вартістю 504 000, 00 грн., а відповідач прийняв такі роботи без жодних зауважень. (а.с. 7)
У зв`язку з відсутністю оплати, позивач звернувся до відповідача з претензією № 030-01/25 від 16.01.2025, в якій просив добровільно до 23.01.2025 виконати свої зобов`язання щодо оплати суми основного боргу в сумі 354 000, 00 грн. (а.с. 10)
В свою чергу, відповідач долучив до відзиву на позов акт виявлених недоліків в висновку експертизи № 3155009-17-11-0176.24 від 13.02.2025, який не підписаний з боку позивача. (зворот а.с. 52)
Як зазначає відповідач, у директора ТОВ «СПЕЦХІМРЕСУРС» Юлії Коренівської, підпис якої міститься на Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 27-24-07 від 01.08.2024 на суму 504 000 грн., відсутня відповідна компетенція для фактичної професійної експертної перевірки відповідності встановлених висновком експертизи № 31550092- 17-11-0176.24 дефектів, пошкоджень і несправностей Маслопроводи енергоблоку №3 реальному об`єму дефектів, пошкоджень і несправностей Маслопроводи енергоблоку №3, тобто вона не могла встановити виконання неповного обсягу та/або виконання робіт з недоліками (прихованими недоліками), які передані Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 27-24-07 від 01.08.2024 р. на суму 504 000 грн., під час їх передачі. По факту виявлених недоліків, які були виявлені вже безпосередньо в ході виконання робіт з аварійного-відновлення трубопроводу станційного №3 маслосистеми ТГ-3 блоку №3 в рамках виконання договору №16/48, підписаного між Трипільська ТЕС ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» (Замовник) та ТОВ «СПЕЦХІМРЕСУРС» (Виконавець), було в присутності представника ТОВ «ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА» технічного експерта Лазебного І.В. складено відповідний АКТ виявлених недоліків в висновку експертизи № 3155009-17-11-0176.24 в частині відомості дефектів, пошкоджень і несправностей маслопроводів енергоблоку №3 Трипільської ТЕС на дату 13.02.2025 року в м. Українка.
Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання щодо повної оплати вартості підрядних робіт по договору не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 354 000 грн.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Частинами 1, 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із статтями 627, 628 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вже було зазначено вище, позивач взяв не себе зобов`язання за договором № 27 від 05.07.2024, а саме здійснити обстеження по об`єкту: "Обстеження та дефектування маслопроводів блоку 3 Трипільської ТЕС".
Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Таким чином двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Згідно із частиною 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Як вже було зазначено вище, відповідно до пунктів 2.5. та 3.6. Договору, позивач складає та передає відповідач акт приймання-передачі виконаних робіт, а відповідач в разі відсутності зауважень прийняти такі роботи шляхом підписання даного акту.
Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 27-24-07 від 01.08.2024 позивач виконав роботи за договором № 27 від 05.07.2024 вартістю 504 000, 00 грн., а відповідач прийняв такі роботи без жодних зауважень. (а.с. 7)
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач виконав роботи за договором на загальну суму 504 000 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи актом.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач з моменту прийняття робіт (01.08.2024) до моменту надсилання позивачем відповідачу претензії щодо сплати заборгованості (16.01.2025), звертався до позивача з будь-яким повідомленням щодо виявлення недоліків у виконаних позивачем роботах.
В той же час, наданий відповідачем акт виявлених недоліків у висновку експертизи № 3155009-17-11-0176.24 від 13.02.2025, складено майже через півроку після прийняття робіт.
Більше того, умовами договору, а саме пунктом 4.2.2. Договору передбачено, що підрядник має право здійснювати контроль за ходом та якістю виконання робіт.
Тобто, відповідач протягом строку виконання позивачем робіт не був позбавлений права здійснювати контроль за ходом та якістю виконання робіт.
Частинами 2-4 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). 
Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. 
У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Водночас, колегія суддів враховує доводи відповідача, що у директора ТОВ «СПЕЦХІМРЕСУРС» Юлії Коренівської, підпис якої міститься на Акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 27-24-07 від 01.08.2024 на суму 504 000 грн. відсутня відповідна компетенція для фактичної професійної експертної перевірки виконаних позивачем робіт.
Тобто, сам відповідач визнає, що він приймаючи виконані позивачем роботи, прийняв їх по суті без перевірки, що відповідно до ч. 2 ст. 853 ЦК України позбавляє права відповідача посилатися на недоліки виконаної позивачем роботи.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем не надано жодних доказів пред`явлення позивачу відмови від підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 27-24-07 від 01.08.2024, доказів пред`явлення претензій щодо якості виконаних робіт за вказаним актом.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 354 000 грн. основної заборгованості.
Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пені на загальну суму 22 161, 10 грн. за період з 12.08.2024 по 30.01.2025.
Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.
Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п 6.3 Договору за порушення встановленого даним договором строку оплати підрядник сплачує субпідряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочення.
Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 22 161,10 грн. пені, судом задовлені вказані вимоги, оскільки вказані розрахунки є вірними.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, погоджується з висновком суду першої інстанції про його обґрунтованість та наявність підстав для стягнення з відповідача пені в сумі 22 161, 10 грн.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з серпня 2024 по грудень 2024 в сумі 26 213, 21 грн та 3% річних за період з 12.08.2024 по 30.01.2025 в сумі 4 993, 20 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати виконаної позивачем роботи, позивач має право на стягнення нарахованих за прострочення виконання обов`язку по його оплаті 3 % річних та інфляційних втрат у визначених позивачем сумах.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів, переглянувши рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025, в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМРЕСУРС» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі №910/1387/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі №910/1387/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМРЕСУРС».
4. Матеріали справи №910/1387/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 06.02.2026.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко