Справа№672/2/26 
Номер провадження 3/672/31/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м.Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Рибачук О.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 
за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:
Із протоколу встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №449 від 01.12.2025 підполковник ОСОБА_1 тимчасово виконує обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 098дск-бг від 27.11.25 року визначено планове завдання щодо призову на військову службу під час мобілізації на грудень 2025 року, зокрема на ІНФОРМАЦІЯ_4 було поставлено завдання щодо призову на військову службу людських мобілізаційних ресурсів у кількості 63 військовозобов`язаних. З 01.12.25 по 28.12.25 ІНФОРМАЦІЯ_4 мобілізовано та поставлено до навчальних центрів 34 військовозобов`язаних, що становить 53% від плану місячного завдання. Також щоденно на ранкових нарадах начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 доводиться наказ щодо щоденного плану призову військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації. Для ІНФОРМАЦІЯ_4 планове завдання на день складає 3 особи. 
Однак всупереч вищевказаним вимогам нормативно-правових актів та наказів вищого керівництва виконання планового завдання ІНФОРМАЦІЯ_4 за грудень 2025 року складає 53 %(34 особи). 
Так само протягом грудня 2025 року мали місце випадки не виконання щоденного планового завдання, а саме: 1,3,8,17,20,26 - не було призвано на військову службу жодного військовозобов`язаного; НОМЕР_1 грудня було призвано на військову службу по одному військовозобов`язаному. Тобто, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем та наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими обов`язками, не забезпечив виконання особисто та особовим складом ІНФОРМАЦІЯ_4 поставлених завдань щодо мобілізації та поставки військовозобов`язаних для комплектування ЗСУ. 
Крім цього встановлено, що на повноту виконання планових завдань ІНФОРМАЦІЯ_4 , в першу чергу, вплинув не належний рівень організації та роботи підпорядкованого підполковнику ОСОБА_1 підрозділу. Окрім іншого, серед основних причин низького рівня показників у роботі ІНФОРМАЦІЯ_4 слід виділити: відсутність системної роботи, яка б забезпечила якісну організацію виконання завдань за призначенням особовим складом; -низький рівень взаємодії з органами державної влади, охорони здоров я, що безпосередньо вплинув на своєчасне та повне виконання завдань мобілізації; -низький рівень організації системи оповіщення, незадовільна підготовка особового складу груп оповіщення; -незадовільна робота щодо охоплення оповіщенням підприємств, установ та організацій, відсутність контролю за виконанням керівниками органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій вимог розпоряджень. 
Таким чином, за викладених вище обставин, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, в порушення своїх статутних обов`язків, повно і якісно не виконав планове завдання на поставку людських мобілізаційних ресурсів до визначених організаційних структур на грудень 2025 року для ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.172-15 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання з`явився та дав наступні пояснення, що не погоджується із правопорушенням, яке ставиться йому в вину, оскільки ним вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання поставленого плану із поставки людських мобілізаційних ресурсів до визначених організаційних структур на грудень 2025 року. Додатково зазначив, що ним забезпечено належну організацію системи оповіщення та підготовки особового складу груп оповіщення, проводиться систематична робота із оповіщення підприємств, установ та організацій, контролюється виконання керівниками органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій вимоги розпоряджень. Таким чином, його вини у невиконанні плану та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП немає.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч.2 ст.7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, всупереч з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.
Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається..
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому був неодноразово продовжений і діяв на вказані дати.
Відповідно до ст..ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У фабулі складеного протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутня інформація про те в чому саме виразилось неналежне виконання ним своїх службових обов`язків або будь-яка бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які настали чи могли настати, в результаті цього. Особа, яка складала протокол обмежилась переліком нормативних актів, які передбачають функціональні обов`язки ОСОБА_1 при цьому належних та допустимих доказів про їх неналежне виконання до протоколу не додано.
Положення ч. 2 ст. 172-15 КУпАП має бланкетний характер, оскільки його диспозиція не містить складу правопорушення, а відсилає до закону (нормативно-правових актів), що регулюють правовідносини у сфері військової служби, зокрема щодо функціональних обов`язків особи, яка притягається до відповідальності, невиконання (неналежне виконання) яких має складати склад зазначеного адміністративного правопорушення.
З комплексного аналізу наведених норм можливо дійти висновку, що у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП суть адміністративного правопорушення має бути викладена таким чином, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності розуміла, в чому саме полягає її недбале ставлення до військової служби, з зазначенням конкретної дії чи бездіяльності, яка порушує порядок проходження військової служби, визначений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» або, відповідно до ч.4 ст.2 вказаного Закону, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.
Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому ж проявилось недбале ставлення військовослужбовця ОСОБА_1 до військової служби, не деталізовано виконання яких конкретно посадових обов`язків було ним проігноровано, є лише посилання на загальні норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту, тощо.
Також в протоколі не наведено суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за якою складено протокол, суть повинна бути викладена таким чином, щоб було зрозуміло, де та за яких обставин проступок був вчинений, в яких саме діях або бездіяльності відобразився, також не зазначено безпосередня дата вчинення адміністртативного правопорушення.
Протокол № 1 від 29.12.2025 не містить посилання на конкретну норму нормативно-правового акта (функціональних обов`язків) або обов`язку військової служби, порушення яких допустив ОСОБА_1 , а містить перерахування статей нормативно-правових актів, які носять загальних характер, без надання належної правової кваліфікації, у чому саме полягає порушення ОСОБА_1 будь-якого із зазначених приписів.
Перерахування загальних статей законів, без конкретизації, до якого зі службових обов`язків допущено недбале ставлення, що складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, порушує принцип верховенства права, правової визначеності, законності, охорони прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 як військовослужбовця і громадянина України, не направлене на запобігання правопорушенням, вихованню громадян, що є завданням ст. 1 КУпАП.
Таким чином, протокол № 1 від 29.12.2025 не містить інформації про об`єктивну сторону правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 ..
Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). 
При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.
Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1ст. 247, ст.ст.172-15 ч.3, 251,280,284 КУпАП

постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена у десятиденний строк з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32, ст. 32-1 КУпАП.

Суддя Олена РИБАЧУК