УХВАЛА
04 грудня 2025 року 
м. Київ
справа №560/8789/25
адміністративне провадження № К/990/42171/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
15 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката Каверіна С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій автор касаційної скарги просив скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року, а справу № 560/8789/25 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Верховний Суд ухвалою від 03 листопада 2025 року залишив цю касаційну скаргу без руху, оскільки, як було з`ясовано Судом, Сьомий апеляційний адміністративний суд в зазначеній справі не ухвалював постанови від 22 серпня 2025 року. Скаржникові встановлено десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання нової редакції касаційної скарги, уточнивши її вимоги із зазначенням судових рішень, які оскаржуються.
07 листопада 2025 року на виконання вимог цієї ухвали представник позивача подав уточнену касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року про повернення позовної заяви та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі №560/8789/25, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Таким чином, скаржник виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 03 листопада 2025 року, що надає Суду можливість вирішити питання про відкриття провадження за касаційною скаргою на зазначені в уточненій касаційній скарзі судові рішення.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З наявних матеріалів убачається, що у травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із січня 2016 року по день її фактичної виплати 28 липня 2022 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати із січня 2016 року по день її фактичної виплати 28 липня 2022 року.
Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 26 травня 2025 року залишив позовну заяву без руху, установивши позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження.
Ухвалою від 09 червня 2025 року Хмельницький окружний адміністративний суд повернув позовну заяву позивачеві. Суд керувався тим, що 28 липня 2022 року відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення і саме з часу отримання суми цієї заборгованості почався перебіг стоку звернення до суду. Оскільки позовну заяву подано зі сплином майже трьох років після цього - 22 травня 2025 року і позивач доводів, які б вказували на наявність поважних підстав для поновлення строку звернення не навів, місцевий адміністративний суд, послуговуючись пунктом 9 частини четвертої статті 169 та частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), повернув позовну заяву.
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 26 серпня 2025 року залишив ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року без змін, повністю підтримавши позицію суду першої інстанції.
У касаційній скарзі представник позивача доводить, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права та дійшли помилкового висновку про пропуск строку звернення до суду.
Предметом цього спору є нарахування та виплата позивачу як військовослужбовцю компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати 28 липня 2022 року, тобто цей спір має триваючий характер та стосується оплати праці військовослужбовця.
На думку скаржника, суди попередніх інстанцій мали застосувати до спірних правовідносин положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у редакції, яка діяла на час виключення позивача зі списків особового складу (01 березня 2021 року), тобто, до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (набрав чинності 19 липня 2022 року) та не встановлювала жодних строкових обмежень щодо звернення до суду з позовом.
На цей час Верховним Судом вирішено питання правильного застосування норм матеріального і процесуального права в аспекті обчислення строку звернення до суду з позовом у спорах про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, зокрема в постановах від 17 квітня 2025 року у справі №560/10053/24, від 23 квітня 2025 року у справі №260/131/24, від 29 квітня 2025 року у справі №420/4345/24 та від 06 червня 2025 року №580/11183/24, від 30 жовтня 2025 року в справі № 420/28674/24.
Згідно із застосованим у цих справах підходом саме з дати виплати позивачу належного грошового забезпечення (у розглядуваному випадку 28 липня 2022 року) позивач був обізнаний про порушення свого права і саме із цією датою пов`язано перебіг строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Станом на зазначену дату - 28 липня 2022 року - стаття 233 КЗпП України діяла у редакції Закону №2352-IX, тобто встановлювала тримісячний строк звернення, тому доводи скаржника про те, що він мав змогу звернутися до суду без обмежень будь-яким строком, не ґрунтуються на правильному застосуванні наведених правових норм.
Реалізація права на отримання компенсації втрати частини доходів шляхом звернення до суду можлива за умови невиконання підприємством, установою і організацією всіх форм власності та господарювання вимог, встановлених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а тому перебіг обчислення строку для звернення до суду з такими вимогами починається з моменту, коли особа дізналася про порушення свого праві, що в цій справі відповідає даті фактичної виплати позивачу сум індексації за спірний період - 28 липня 2022 року.
Такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати застосовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20.
Отже, суд першої інстанції правильно констатував, що оскільки 28 липня 2022 року відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення і саме з часу отримання суми цієї заборгованості почався перебіг стоку звернення до суду, то звертаючись до суду із цим позовом 22 травня 2025 року, позивач пропустив передбачений для цього строк.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами попередніх інстанцій обставини.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду