Номер провадження: 33/813/1990/25
Номер справи місцевого суду: 504/3426/25 
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Доброславського районного суду Одеської області від 15 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Доброславського районного суду Одеської області від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 14.08.2025 року о 13:15 год. за адресою: Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе) 21 км 700 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хюндай, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло та неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою Доброславського районного суду Одеської області від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)працівниками поліції автоматично було названо водієві декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок виявлення у ОСОБА_1 таких ознак;
2)в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №280231, зазначено, що водій керував транспортним засобом з «явними ознаками наркотичного сп`яніння», а не «в стані наркотичного сп`яніння», як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9 а ПДР, таким чином склад правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 зазначений у протоколі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.9 а ПДР;
3)жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, суду не надано;
4)судом першої інстанції не звернуто увагу на той факт, що відсутній огляд водія, а протокол складено працівниками поліції суто за їх суб`єктивним переконанням; 
5)ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про формальність дій працівників поліції;
6)ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, в присутності свого адвоката.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422821 від 14.08.2025 року з якого вбачається, що 14.08.2025 року о 13:15 год., по вул. Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе) 21 км 700 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хюндай, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло та неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, ОСОБА_1 зазначив, що готовий пройти огляд в присутності адвоката, в найближчий час, не відмовляюсь від огляду;
-довідка, з якої вбачається, що згідно обліків бази ІТС ІПНП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 26.11.2016 року;
-довідка, з якої вбачається, що згідно обліків бази ІТС ІПНП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 14.08.2025 року ОСОБА_1 було направлено до КНП «ООМЦЛЗ» ООР для проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія; 
-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 14.08.2025 року приблизно о 13:15 год. ведеться бесіда працівника поліції із водієм ОСОБА_1 , якому пояснюється, що його відвезуть до медичного закладу потім привезуть назад до його автомобіля. ОСОБА_1 . Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, очі не реагують на світло. ОСОБА_1 говорить працівнику поліції, що вони його зупинили, він показав їм все що вони просили, його чекають люди. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у медичному закладі він пройде огляд на стан наркотичного сп`яніння на експрес-тесті, якщо результат виявиться позитивним, то буде проведено додатково лабораторний аналіз біологічного середовища. Якщо в цьому разі буде результат позитивний відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, якщо результат буде негативним, складатися протокол не буде. ОСОБА_1 спитав працівника поліції що йому буде за те, що він відмовиться від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Працівник поліції роз`яснив, що це окремий склад правопорушення, за який також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 спитав скільки часу це може зайняти. Працівник поліції сказав приблизно півтори години. ОСОБА_1 попросив час на те, щоб зателефонувати та порадитись. Працівниками поліції був наданий час. Потім ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що зараз відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Через деякий час ОСОБА_1 підійшов до працівника поліції та почав говорити, що він не відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте він проходити буде огляд у присутності свого адвоката. Працівник поліції повідомив, що чекати на адвоката ніхто не буде, проте, якщо він бажає, може радитися із ним по телефону, бо є певна процедура та певний час проходження огляду. Потім, ОСОБА_1 сказав, що він пройде огляд із адвокатом тоді, коли йому буде зручно. Працівники поліції роз`яснили, процедуру проходження такого огляду самостійно. Більш того, ще раз запропонували ОСОБА_1 проїхати на огляд з ними, на що останній сказав, що він зайнятий. Далі ОСОБА_1 зачитали зміст протоколу, ознайомили із ним, ознайомили із правами та обов`язками. ОСОБА_1 було повідомлено, що його відсторонено від права керування транспортними засобами. Попередили, якщо ОСОБА_1 продовжить свій рух, його можуть зупинити, і тоді може дійти і до позбавлення транспортного засобу. 
Отже, посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про формальність дій працівників поліції не знайшли свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи.
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, в присутності свого адвоката, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Отже, існує визначена чинним законодавством процедура проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і обов`язкове залучення адвоката до участі у проходженні такого огляду не передбачена. Якщо ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він міг це зробити у присутності адвоката самостійно у визначеному законом медичному закладі самостійно, що ним зроблено не було. 
Враховуючи те, що у водія ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у п. 1.3. 1.4 Інструкції (неприродна блідість, зіниці очей, що не реагують на світло), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.
Тому посилання ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції автоматично було названо водієві декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок виявлення таких ознак не беруться до уваги з огляду на те, що працівники поліції діяли відповідно до вимог інструкції.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом скористався, власноруч написав пояснення про те, що він готовий пройти огляд в присутності адвоката, в найближчий час, та те що він не відмовляється від огляду. Інших зауважень протокол не містить. 
Одеський апеляційний суд також, зазначає, що вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_2 роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння - складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду в медичному закладі.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, суду не надано, оскільки в матеріалах справи наявний диск із відеозаписом, із якого вбачається, що ОСОБА_1 , жодного разу під час спілкування із працівником поліції не повідомив, що він не керував транспортним засобом. Більш того, він сам говорив про те, що його зупинили працівники поліції і він надав їм все, що вони просили. Потім сказав, що його чекають люди, треба їхати. 
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у відношенні ОСОБА_2 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, в один день, а тому представник ОСОБА_2 вважає, що це триваюче правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_2 03.08.2025 року о 01:49 год. було вперше зупинено працівниками поліції та складено на нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 було попереджено, що його відсторонено від керування транспортним засобом. Сам ОСОБА_2 повідомив працівників поліції про те, що він не буде керувати, а буде відпочивати у транспортному засобі. Далі, повторно ОСОБА_2 було зупинено працівниками поліції 08.03.2025 року о 03:14 год. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднано в одне провадження, зі справою стосовно  ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та присвоєно єдиний унікальний номер справи №522/5366/25, провадження №3/522/2510/25. Судом першої інстанції при винесенні постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності було враховано положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, а тому покарання було призначене у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №280231, зазначено, що водій керував транспортним засобом з «явними ознаками наркотичного сп`яніння», а не «в стані наркотичного сп`яніння», як визначено ч. 1 ст. 130 КУпАП та в п. 2.9 а ПДР, таким чином склад правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 зазначений у протоколі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.9 а ПДР, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складено, у зв`язку із порушенням останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 14.08.2025 року та інкримінуються ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Доброславського районного суду Одеської області від 15 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова