521/15043/25
1-кп/521/1102/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року м. Одеса 
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12025163470000544 від 05.06.2025 року відносно: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2010 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2011 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнений 01.11.2013 по відбуттю строку покарання;
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, 70 КК України, до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;
-вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
-вироком Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 1 місяць;
-вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року за ч.2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
-вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Верховною Радою України. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 № 235/2025, затвердженого Законом України від 16.04.2025 № 4356-ІХ, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 07 серпня 2025 року.
ОСОБА_4 05.06.2025 о 12 годині 21 хвилині, маючи на меті злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «Єва» ТОВ «Руш», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, буд. 1/3.
У подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, побачив на торгівельній полиці парфумовану чоловічу воду Dolce Gabbana К, об`ємом 100 мл, та вартістю 4799 rривень 20 копійок, яку визначив об`єктом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний час, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, суспільну небезпечність та наслідки свого діяння, бажаючи їх настання, скориставшись тим, що його дії ніким не будуть помічені, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, взяв з торгівельної вітрини парфумовану чоловічу воду Dolce Gabbana К, об`ємом 100 мл, та вартістю 4799 гривень 20 копійок, після чого вищезазначений товар сховав собі під куртку.
Після цього, ОСОБА_4 , не розрахувавшись за парфумовану чоловічу воду Dolce Gabbana К, об`ємом 100мл., на касовій зоні магазину «Єва», яка знаходилася під його курткою, вирішив вийти з приміщення магазину «Єва», з викраденим майном.
Однак, протиправні дії ОСОБА_4 були помічені керуючою магазину «Єва» - ОСОБА_6 , яка почала кричати в бік ОСОБА_4 , тим самим спонукаючи його припинити протиправні дії, проте останній, нехтуючи вимогам ОСОБА_6 та розуміючи, що його дії, направлені на викрадення чужого майна, стали помітними для оточуючих, при цьому не бажаючи їх припиняти, усвідомивши суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на відкрите викрадення чужого майна, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки вказаних дій та бажаючи їх настання, діючи повторно, в умовах воєнного стану, зачинив за собою двері магазину та почав втікати у бік вул. Мала Арнаутська ум. Одесі від ОСОБА_6 , яка, в свою чергу намагалась його наздогнати із вимогою повернути викрадений ним товар.
У подальшому, ОСОБА_6 не змогла наздогнати та припинити протиправні дії ОСОБА_4 , в результаті чого останній з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись відкрито викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Руш», майнову шкоду на загальну суму 4799 гривень 20 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 186 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Викрав тому що були потрібні гроші. Цивільний позов визнав повністю. Заявив про щире каяття.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_7 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.
Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням цивільного позову та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. 
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за встановлених судом обставин за ч.4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних кримінальних правопорушень, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає. Також суд враховує, що обвинувачений не одружений, не працевлаштований, відомості про джерела доходу відсутні, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває, має постійне місце проживання, а також враховує його вік та стан здоров`я.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства у вигляді позбавлення волі.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив дане кримінальні правопорушення до винесення попереднього вироку Приморського районного суду м. Одеси, яким останній засуджений за ч.4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, частково приєднавши до призначеного покарання, покарання за попереднім вироком, та остаточно визначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69,75 КК України суд не знаходить.
Адвокат ОСОБА_8 , в інт. ТОВ «РУШ» подав цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_4 та просив стягнути із ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» 4799,20 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 1500, 00 грн. витрат на правову допомогу.
ОСОБА_4 визнав цивільний позов в повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати, серед іншого, складаються із витрат на правову допомогу.
Згідно з ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду договором від 15.01.2025 року про надання правничої допомоги, та додатковою угодою №1 від 15.01.2025 року. Відповідно до додаткової угоди №1 витрати складають 1500,00 грн, які складаються з: надання юридичної консультації – 500 грн., та підготовка та подання позовної заяви 1000,00 грн.
За такого, з обвинуваченого на користь потерпілої сторони підлягають стягненню витрати останньої на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди та ви трат на правову допомогу підлягає до задоволення відповідно до заявлених позовних вимог та згідно положень ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.129 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Керуючись ст.368,370,374,381,382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню з 11.07.2025 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов адвоката ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «РУШ» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4799 гривень 20 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 1500 гривень .
Арешт, накладений ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.07.2025 року – скасувати.
Речові докази, а саме: 
-диск із відеозаписом з камер внутрішньої відеофіксації з магазину «ЄВА» - зберігати в матеріалах справи;
-чоловічі шорти темно-синього кольору «Under Armour» , кросівки червоно-чорного кольору «Nike» - повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя         ОСОБА_1