ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/13558/24 пров. № А/857/38/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Ніколіна В.В.,
суддів – Гінди О.М., Матковської З.М.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (суддя – Гресько О.Р., м. Рівне) у справі № 460/13558/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року, ОСОБА_1 (далі– позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати з 07.11.2024 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати здійснити з 07.11.2024 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, встановленим на 1 січня календарного року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до довідки від 16.08.2022 №16 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , як отримувач пенсії, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області не перебуває. Також, судом не було враховано Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX, яким установлені розміри заробітної плати: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 42,6 гривні, з 1 квітня - 48 гривень, а також не враховано розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, що становить 1600 гривень. З 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2684 грн, а з 01 січня 2024 року — 3028 грн.». Звертає увагу апеляційного суду на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про нарахування та виплату доплати до пенсії, визначену статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі двох прожиткових мінімумів, неправомірно збільшив розмір даної доплати, оскільки розмір прожиткового мінімуму більший за розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується для обчислення виплат за рішеннями суду, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вказано, що ОСОБА_1 є постраждалою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи, отримує пенсію, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та не працює; проживає в населеному пункті, який відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, встановленим на 1 січня календарного року.
Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає: АДРЕСА_1 з 28.08.2024 року, що стверджується витягом з реєстру територіальної громади від 28.08.2024 року.
Згідно даних електронної пенсійної справи та інформації про перерахунок пенсії, позивачка проживала у АДРЕСА_2 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області. 
З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 13163-12846/Н-02/8-1700/24 від 18.11.2024 вбачається, що відповідач повідомив, що позивачка не перебуває на обліку як одержувач пенсії у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що відповідно до довідки від 16.08.2022 №16 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , як отримувач пенсії, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області. 
Відповідно до ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі замінює первісного відповідача належним відповідачем.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є неналежним відповідачем у даній справі та не може здійснювати нарахування та виплату до пенсії, передбаченою ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для ОСОБА_1 . 
Так, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи як співвідповідач судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено також не було.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, а, відтак, в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід відмовити, що не позбавляє права позивача на звернення до суду до належного відповідача.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № 460/13558/24 – скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська