ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/160/23  Номер провадження 22-ц/814/3740/25	Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Панченка О. О., Пікуля В. П. 
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року, ухвалене в місті Кобеляки під головуванням судді Назарьової Л. В.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», Решетилівська міська рада, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», прокурор Полтавської обласної прокуратури, Решетилівська міська рада, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Виконавчий комітет Решетилівської міської ради, про спростування недостовірної інформації, вилучення недостовірної інформації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої створенням, збиранням, зберіганням, використанням та поширенням недостовірної інформації,
в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Решетилівського районного суду Полтавської області із вказаним позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», Решетилівська міська рада, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Посилаючись на те, що у жовтні 2022 року від своїх знайомих вона дізналася про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , у якій вона з донькою проживає із 1996 року, належить іншій особі, у січні 2023 року вона звернулася до Решетилівської дільниці експлуатації газорозподільної системи АТ «Оператора газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - Решетилівська ДЕГС) з проханням надати на її електронну пошту кольорову сканкопію договору від 1996 року про споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого на неї або на померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 колишнього чоловіка ОСОБА_3 , проте у наданні інформації їй було відмовлено. 
Лише на особистому прийомі 17.01.2023 начальник Решетилівської ДЕГС повідомив, що в зв`язку з тим, що позивач у 2013 році перекрила газопостачання у своїй квартирі, відсутній абонентський рахунок, вона не є споживачем природного газу і тому жодних документів стосовно її квартири немає. Разом з тим, під час перевірки начальником Решетилівської ДЕГС документів стосовно багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено документи, що стосуються квартири АДРЕСА_1 , а саме «Наряд-допуск 3780 на производство газоопасных работ в газовом хозяйстве» від 23.01.2004 та «Акт прийомки в експлуатацію робіт по установці побутового газового лічильника» від 23.01.2004, де замовником була інша особа - ОСОБА_4 . Вказані документи були скріплені з документами, які стосувалися житла по АДРЕСА_4 , датовані 13.11.2003. 
Вважає, що вказані документи містять підробку, оскільки на них були виправлення, а саме у наряді-допуску виправлений його номер, виправлене прізвище старшого майстра, проводились роботи без зазначення яких саме, а також на акті прийомки в експлуатацію робіт по установці побутового газового лічильника червоною ручкою (тією, що й написана дата 13.11.2003), написано та перекреслено номер 104170.
Після цього вона повторно неодноразово зверталася до АТ «Полтавагаз» з метою надання їй інформації по особовому рахунку, про те, чому на її адресу не надходять рахунки за розподіл природного газу, про заводський номер лічильника, встановленого 23.01.2004 для обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 , про те, в кого із споживачів фактично знаходиться лічильник, «списаний» на її квартиру, ким був встановлений лічильник і на підставі яких правовстановлюючих документів, хто замовник та платник установки даного лічильника, про те, хто підписував акт виконаних робіт, кількість спожитого газу помісячно, який «списується» на її квартиру із 01.01.2004 по теперішній час, прізвище, ім`я та по батькові особи (або назва юридичної особи) споживача, кому було передано її особовий рахунок для сплати послуг розподілу природного газу та хто його сплачує, про те, чому у Решетилівській ДЕГС немає жодної інформації щодо того, що позивач є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 із 1996 року, коли і ким була встановлена пломба на підводі до газової плити, номер пломби та інші реквізити пломби, з обґрунтуванням того, чого саме таку пломбу було використано; коли і ким проводилася перевірка цілісності пломби по АДРЕСА_1 . Однак жодної відповіді не отримала.
Відтак вважає, що відповідач порушив її права як споживача, які відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» вважаються в будь-якому разі порушеними. Зокрема вважає, що відповідач позбавив її вибору ставити газовий лічильник, який було поставлено в квартирі позивача без її відому. Відповідач невірно оцінив свою ситуацію, що він є надавачем послуг, а не власником квартири позивача, та замість неї почав фактично розпоряджатися її власністю. Також відповідач не повідомив про номер газового лічильника, який нібито поставлений у квартирі позивача, а також не повідомив про те, що його нібито приходили ставити. До того ж відповідач взагалі не надав жодного документу стосовно надання послуги транспортування газу за адресою: АДРЕСА_1 , у квартиру, власником якої є позивач. Всупереч цього персональні дані власника її квартири були змінені і замість позивача зазначена інша особа ОСОБА_4 , яка не є власником її квартири, оскільки, як зазначає позивач, вона свою квартиру не відчужувала. 
Також вважає, що порушення її прав як споживача відбулося шляхом створення і поширення відповідачем недостовірної інформації про те, що власником квартири і, як наслідок, споживачем за адресою: АДРЕСА_1 є не ОСОБА_2 , а інша особа. Спростування недостовірної інформації відповідно до статті 277 ЦК України здійснюється АТ «Полтавагаз», адже вони створили і поширили недостовірну інформацію. Таким чином, порушення прав споживача відбулося шляхом порушення її особистих немайнових прав: права на інформацію та права на особисті папери та розпорядження ними. 
Також зазначала, що порушення її прав споживача завдало їй матеріальної шкоди, яку оцінює у ринковій вартості однокімнатної квартири у м. Решетилівка, ідентичній позивача, що становить 20 000 доларів США, що за офіційним курсом гривні щодо долара США станом на 07.02.2023 еквівалентно 731 400 грн.
Завдана їй моральної шкоди полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням відповідачем права власності на її майно та передачі відповідачем права власності на майно іншим особам, у приниженні її честі та гідності, оскільки працівники АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на підвищених тонах на все приміщення створювали позивачу негативний імідж, що вона не будучи власником квартири, вимагає до себе відношення, як до власника, та становить половину відшкодування матеріальної шкоди, тобто 365 700 грн. 
Посилаючись на викладене, просила суд поновити її порушені права споживача, шляхом вилучення у АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» таких документів для знищення: «Наряд-допуск 3780 на производство газоопасных работ в газовом хозяйстве» від 23.01.2004; «Акт прийомки в експлуатацію робіт по установці побутового газового лічильника» від 23.01.2004; заяву ОСОБА_4 та документи споживача, котрий проживає на АДРЕСА_4 , на яких зазначена дата 13.11.2003 - всі, на підставі яких відбулася імітація встановлення газового лічильника у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 23.01.2004; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відновити знищений ним особовий рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_1 для сплати послуги транспортування газу за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 731 400 грн та моральну шкоду в розмір 365 700 грн
06 березня 2023 року ОСОБА_1 , як третя особа, заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, подавши до суду позов до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області», прокурор Полтавської обласної прокуратури як представник інтересів держави в бюджетній сфері з питань державної та комунальної власності, прокурор Полтавської обласної прокуратури як представник інтересів держави з питань земельних відносин, Решетилівська міська рада, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради, у якому просила суд просила суд зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» спростувати недостовірну інформацію щодо власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вилучення у АТ «Оператора газорозподільної системи «Полтавагаз» всіх документів, які містять недостовірну інформацію про те, що власниками квартири є інші особи, а не ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 731 400 грн та моральну шкоду в розмірі 365 700 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона разом із ОСОБА_2 володіє квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності. 
Вказувала, що порушення її абсолютного права на власність, а саме квартиру, відбулося шляхом створення і поширення відповідачем недостовірної інформації про те, що власником вищевказаної квартири є не ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а інша особа - ОСОБА_4 . 
Вважає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано матеріальну шкоду, яка повинна бути відшкодована у розмірі вартості однокімнатної квартири у м. Решетилівка, ідентичній позивача, що становить 20 000 доларів США, що еквівалентно 731 400 грн.
Крім того, їй була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, а також у зв`язку зі знищенням відповідачем права власності на її майно та передачі відповідачем права власності на її майно іншим особам у її день народження, коли їй виповнилося 13 років. При цьому моральна шкода становить половину відшкодування матеріальної шкоди, тобто 365 700 грн. 
Також вважає, що відповідач порушив її конституційне право, передбачене статтею 41 Конституції України, оскільки знищив усі документи стосовно споживача послуг ОСОБА_2 та передав право власності на спільну квартиру безпосередньо від попереднього власника ОСОБА_5 до ОСОБА_4 . Зазначає, що приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлашем Ю. Д. були вчинені приховані нотаріальні дії з нерухомим майном, де ні вона, ні її мати (позивач за первісним позовом) не були стороною договору. Вважає, що надавач послуг вийшов за межі своїх повноважень і передав її квартиру третій особі ОСОБА_4 . 
На підставі пункту 2 частини першої статті 31 ЦПК України у зв`язку з неможливістю утворення нового складу суду для розгляду справи після задоволення заяв про самовідвід суддів Решетилівського районного суду Полтавської області, Полтавського районного суду Полтавської області, Новосанжарського районного суду Полтавської області, справу було передано для розгляду до Кобеляцького районного суду Полтавської області. 
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення відповідачем відносно них протиправних дій.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що справу було розглянуто неповноважним складом суду, всупереч вимогам статті 214 ЦПК України та статті 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» їй створено перешкоди участі у судових засіданнях та реалізації процесуальних прав, що виразилося у відмові відкласти судове засідання у справі та призначенні відеоконференції, а також проведення розгляду справи під час повітряної тривоги в Полтавській області.
Вказує, що також судом було порушено основні засади цивільного судочинства верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; пропорційність та неприпустимість зловживання процесуальними правами. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін як таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт ОСОБА_1 подала заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на зловживання представником відповідача процесуальними правами та наявність підстав для залишення відзиву без розгляду.
Представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду та просить відхилити доводи апеляційної скарги.
Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які будучі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з`явились, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка прибула до суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 , виданого Відділом приватизації Решетилівської селищної ради 14.09.2005, позивачам  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , про що 11.10.2005 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності. 
Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою та здійснює щодо неї функції оперативно-технічного управління.
Пунктом 1, підпунктом 1 пункту 2, пунктами 3, 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. 
Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцентування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.
На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. 
По справі судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не приєднана до газорозподільчої мережі відповідача, про що свідчить Акт на відключення газового обладнання від газової мережі від 10.10.2013 за заявою та у присутності власника ОСОБА_2 (а. с. 118-119, т. 1). 
На момент звернення позивачів до суду, згідно облікової бази АТ «Полтавагаз» по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 персональний ЕІС-код споживача не присвоєно.
04.01.2023 ОСОБА_2 звернулася до Решетилівської ДЕГС АТ «Полтавагаз» з проханням надати на її електронну пошту кольорову скановану копію договору від 1996 року про споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого на неї або на її померлого колишнього чоловіка (а .с. 9. т. 1).
Згідно листа Глобинського управління експлуатації газорозподільної системи АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від 11.01.2023 № 52/1, ОСОБА_2 повідомлено про відсутність у Оператора ГРМ можливості надати відповідь по суті звернення та з метою отримання запитуваної інформації, рекомендовано звернутися до постачальника природного газу по даному об`єкту (а. с. 10, т. 1).
18.01.2023 ОСОБА_2 звернулась на «гарячу» лінію АТ «Полтавагаз», де від оператора дізналася номер особового рахунку НОМЕР_1 . Досліджений в судовому засіданні CD-диск запису розмови ОСОБА_2 із оператором АТ «Полтавагаз» підтверджує факт звернення ОСОБА_2 до АТ «Полтавагаз». 
18.01.2023 ОСОБА_2 звернулась із запитом на інформацію до АТ «Полтавагаз», Глобинського УЕГС АТ «Полтавагаз» та Решетилівської ДЕГС АТ «Полтавагаз» із проханням надати письмову інформацію про: особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 ; чому на її адресу не надходять рахунки за розподіл природного газу; заводський номер лічильника, «встановленого» 23.01.2004 для обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 ; у кого із споживачів фактично знаходиться лічильник, «списаний» на її квартиру; ким (в т. ч. ПІБ майстра, який надав вказівку встановлювати лічильник і ПІБ працівників, які безпосередньо виконували роботу), встановлений лічильник і на підставі яких правовстановлюючих документів, за чиєю заявою та хто сплачував за установку даного лічильника, хто підписував акт виконаних робіт; кількість спожитого газу помісячно, який «списується» на її квартиру із 01.01.2004 по теперішній час; прізвище, ім`я та по батькові особи (або назва юридичної особи) споживача, кому передано її особовий рахунок для сплати послуг розподілу природного газу та хто його сплачує; чому у Решетилівській ДЕГС немає жодної інформації про те, що позивач із 1996 року є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ; коли і ким встановлена пломба на підводі до газової плити за адресою: АДРЕСА_1 , номер пломби та інші реквізити пломби, з обґрунтуванням того, чому саме таку пломбу використано; коли і ким проводилася перевірка цілісності пломби по АДРЕСА_1 , яка проводилася за особистою вказівкою на той час керівника ОСОБА_6 . Відповідь прохала надати на її електронну пошту. Також у запиті зазначила, що 17.01.2023 у приміщенні Решетилівської ДЕГС начальник Олександр Чеверденко повідомив, що у позивача немає особового рахунку, тому що відсутній жодний договір і взагалі вона не є споживачем (а. с. 11-12, т. 1).
28.01.2023 ОСОБА_2 звернулася до АТ «Полтавагаз», Глобинського УЕГС АТ «Полтавагаз» та Решетилівської ДЕГС АТ «Полтавагаз» із повторним запитом на інформацію (а. с. 13-14, т. 1).
Згідно листа АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від 01.02.2023 № 14.1/1098/О-1941 на № О-1941 від 30.01.2023, ОСОБА_2 повідомлено, що додатково до відповіді, наданої їй листом від 20.01.2023 за вих. № 14.1/625/О-1231, по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 в обліковій базі АТ «Полтавагаз» унікальний код відсутній. У разі необхідності підписання «Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу» по об`єкту, за вказаною адресою, рекомендовано звернутися до Решетилівської ДЕГС (а. с. 15, т. 1).
Із листа АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» від 20.01.2023 № 14.1/625/О-1231 встановлено, що на звернення № О-1231 від 19.01.2023 ОСОБА_2 повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 в обліковій базі АТ «Полтавагаз» персональний код ідентифікації (ЕІС-код) відсутній (а. с. 120, т. 1).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів по справі на підтвердження факту сплати іншою особою відповідних рахунків за розподіл природного газу до квартири, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також факту передачі АТ «Полтавагаз» іншій особі персонального коду ідентифікації (ЕІС-код) споживача, та факту набуття іншою особою права власності на вказану квартиру, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність та хибність припущень позивачів щодо поширення відповідачем недостовірної інформації про власника нерухомого майна (квартири) та позбавлення їх права власності на квартиру, а також недоведеність факту спричинення їм майнової та моральної шкоди внаслідок дій АТ «Полтавагаз», що відповідає встановленим фактичним обставинам справи та доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовується.
Заявляючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи, апелянт ОСОБА_1 вказує, що суд розглянув справу за її відсутності, відмовивши у задоволенні її клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю у судовому засіданні в іншій справі № 542/1697/24, яку було призначено на 14:00 29.07.2025, та не забезпечив їй участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).
Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Отже, суд може розглянути ти вирішити справу за відсутності учасника справи або його представника, які були належним чином повідомлені про судове засідання, у разі їх повторної неявки незалежно від причин, якщо наявних у справі матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. 
По справі встановлено, що ОСОБА_1 була повідомлена про судове засідання 29.07.2025 о 14:00 у Кобеляцькому районному суді Полтавської області, про що свідчить довідка про доставку електронного документу «Судова повістка про виклик до суду від 23.06.2025 у справі № 546/160/23» до електронного кабінету одержувача ОСОБА_1 23.06.2025 о 18:10:58 (а. с. 72, т. 14). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10.10.2024 їй було забезпечено участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а. с. 195-197, т. 10) та під час проведення конференції 29.07.2025 здійснено запрошення ОСОБА_1 , яка згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції № 4905608 у кабінеті відеоконференцзв`язку з Кобеляцьким районним судом Полтавської області не перебувала (а. с. 72, 79, т. 14).
Відповідно до частини п`ятої статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції. 
Виходячи з доводів апеляційної скарги та заяви ОСОБА_1 від 29.07.2025 про відкладення розгляду справи, причиною неявки заявника у судове засідання Кобеляцького районного суду Полтавської області у цій справі 29.07.2025 стало надання нею переваги участі у розгляді іншої справи, що не є безумовною підставою для відкладення судового розгляду.
Колегія суддів зауважує, що вимоги щодо своєчасного розгляду і вирішення справи покладаються як на суд, так і на учасників судового процесу. Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, сприяти оперативному вирішенню справи і відкладення її розгляду через інші справи заявника не є виправданим, якщо це не впливає безпосередньо на можливість прийняття законного та обґрунтованого рішення суду. 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (див. постанову Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19)).
Установивши відсутність процесуальних перешкод для розгляду справи по суті, суд першої інстанції відмовив у задоволенні чергової заяви ОСОБА_1 про відкладення судового засідання на іншу дату та вирішив спір, ухваливши рішення по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, що не суперечить нормам процесуального права.
Розгляд та вирішення справи судом після повторної неявки заявника у судове засідання не вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого рішення й не свідчить про порушення права ОСОБА_1 на судовий захист та принципу змагальності сторін, оскільки у позовній заяві нею було викладено обставини, на які вона посилалась в обґрунтування своїх вимог та надано усі наявні докази. Не вирішених судом клопотань про долучення до справи доказів або витребування доказів судом матеріали справи не містять, а особисті пояснення по справі ОСОБА_1 було надано у попередніх судових засіданнях, зокрема, 27.05.2025, 09.06.2025, у відповіді на відзив відповідача та у письмових поясненнях суду у порядку статті 43 ЦПК України щодо обставин справи та перевірки їх доказами (а. с. 222-228, т. 13, а. с. 1-10, т. 14. а. с. 173-175, 214-215, т. 13, а. с. 34-36, т. 14).
Доводи апеляційної скарги про розгляд справи під час повітряної тривоги, оголошеної у Полтавської області 29.07.2025 з 14:04 по 14.27, відхиляються апеляційним судом, оскільки після оголошення сигналу «Повітряна тривога» розгляд справи було продовжено судом за згодою учасників справи, які з`явилися в судове засідання, та завершився о 14:43 - після закінчення тривоги. Крім того, оголошення повітряної тривоги не створювало перешкод для явки ОСОБА_1 у судове засідання Кобеляцького районного суду Полтавської області о 14:00 29.07.2025, у яке вона не з`явилась з інших причин - у зв`язку із участю в розгляді іншої справи, про що свідчить її клопотання про відкладення судового засідання, та після завершення тривоги ОСОБА_1 на відеоконференцзв`язок із судом не вийшла, реалізувавши таким чином своє процесуальне право на участь у судовому засіданні.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо обмеження її права на участь у розгляді справи в суді першої інстанції є безпідставними. Вступивши у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у позовній заяві, власних поясненнях суду у судових засіданнях, у яких вона брала безпосередню участь, та письмових поясненнях суду, де вона навела свої доводи і міркування щодо обставин справи та оцінки доказів, тому завершення судом розгляду та вирішення справи по суті у відсутність заявника, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та повторно не з`явилася у судове засідання, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу. У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення має бути підписане всім складом суду і приєднане до справи. Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах. Судові рішення викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На судове рішення, викладене в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).
Згідно частин першої, сьомої статті 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Встановлено, що у судовому засіданні 29.07.2025 Кобеляцьким районним судом Полтавської області було проголошено скорочене судове рішення (вступна та резолютивна частини), яке підписане складом суду та у письмовій формі приєднане до матеріалів справи (а. с. 83-84, т. 14). 
Накладення електронного підпису (ЕЦП) на судове рішення є обов`язковим для електронної форми документа, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо накладення кваліфікаційного та удосконаленого електронного підпису судді 30.07.2025 не свідчить про неправосудність ухваленого та проголошеного у судовому засіданні 29.07.2025 рішення суду у цій справі.
Розгляд справи неповноважним складом суду апеляційним судом не встановлено. Відвід головуючому судді Назарьовій Л. В., заявлений ОСОБА_1 у судовому засіданні 01.04.2025, ухвалою суду від 01.04.2025 було відхилено за безпідставністю (а. с. 148-149, т. 13), і така відмова у задоволенні заяви про відвід судді є обґрунтованою.
Незгода заявника з процесуальними рішеннями судді відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді. 
Отже, оскільки заявник ОСОБА_1 реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів під час розгляду справи в суді першої інстанції та порушень норм процесуального права, що вплинули на правильність вирішення справи судом, не встановлено, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).  
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, - без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        С. Б. Бутенко

Судді          О. О. Панченко

В. П. Пікуль