ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
12.01.2026	Справа № 922/2982/25	
Суддя Господарського суду міста Києва Алєєва І.В., розглянувши матеріали позовної заяви 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»
до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «ЖИТЛО-СЕРВІС»
про стягнення 11 569, 74 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Харківської області із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 11 569, 74 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.08.2025 передано справу №922/2982/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «ЖИТЛО-СЕРВІС» про стягнення збитків у розмірі 11 569,74 грн. за підсудністю до Господарського суду м. Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків та спосіб їх усунення.
10.09.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у якій позивач усунув недоліки зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 09.09.2025. 
Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. 
21.10.2025 від Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «ЖИТЛО-СЕРВІС» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.
При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

03.11.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі - Позивач) та ТОВ «ДОЗОР-СЕРВІС» (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування майна № 137626ив0о (далі - Договір). 
Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, вказаним у Договорі, саме - офісного приміщення за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 8. 
У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 
23.03.2021 року стався страховий випадок, а саме вищевказане приміщення було затоплено у зв`язку з розходженням компенсаційної муфти на каналізаційних стояках, згідно з Актом про залиття нежитлового приміщення від 19.04.2021.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. 
На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт, на підставі якого Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 11 569,74 грн.
Як вказано у Акті про залиття нежитлового приміщення від 19.04.2021р., залиття відбулось внаслідок неналежного стану каналізаційної мережі у власників вище стоячої квартири АДРЕСА_1 . 
У зв`язку з цим, Позивач звернувся до суду на власника квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , з вимогою відшкодувати заподіяну Позивачу шкоду в порядку суброгації внаслідок затоплення приміщення. 
Згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 753/21100/23 від 27.05.2024 року, судом було встановлено, що відповідно до технічного паспорту на квартиру (приміщення АДРЕСА_2 ) каналізаційний стояк не розташований безпосередньо в квартирі, а має розташування в стінах між кімнатою 4 та кухнею 5 (згідно плану) і належить до внутрішньо будинкової системи водовідведення. Відповідальність за проведення ремонту покладено на КП «ЖИТЛОСЕРВІС» (далі - Відповідач), як організацію, що забезпечує утримання будинку та внутрішньо будинкових мереж. 
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Позивач зазначає, що виплативши страхове відшкодування він набув право вимоги до відповідача на суму 11 569, 74 грн., оскільки відповідач як балансоутримувач будинку та відповідальний за належний стан внутрішньобудинкових мереж, не виконав свій обов`язок належним чином, що призвело до залиття приміщення і завдання шкоди.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Згідно із п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Застосування цього способу захисту здійснюється і в позадоговірних зобов`язаннях (гл.82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.
Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Відповідно до частини 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.
Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
23.03.2021 року стався страховий випадок, а саме залиття приміщення в зв`язку з розходженням компенсаційної муфти на каналізаційних стояках, згідно з Актом про залиття нежитлового приміщення від 19.04.2021.
Як вказано у Акті про залиття нежитлового приміщення від 19.04.2021р., залиття відбулось внаслідок неналежного стану каналізаційної мережі у власників квартири АДРЕСА_1 . 
Згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 753/21100/23 від 27.05.2024 року, судом було встановлено, що відповідно до технічного паспорту на квартиру (приміщення №175, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 8) каналізаційний стояк не розташований безпосередньо в квартирі, а має розташування в стінах між кімнатою 4 та кухнею 5 (згідно плану) і належить до внутрішньо будинкової системи водовідведення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
- забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
- інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
За визначенням, наведеним у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).
Згідно з положеннями Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 № 219 (далі - Порядок обслуговування) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зазначено, що поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, що спрямовані на систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей інженерного обладнання. Поточний ремонт має проводитися з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію в періодах між капітальним ремонтом.
Дія Порядку обслуговування поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води.
Відповідно до додатку № 4 до договору № 148-20, яким встановлені вимоги до якості послуги з управління багатоквартирним будинком, управитель зобов`язаний здійснювати профілактичний огляд обладнання системи централізованого опалення, гарячого і холодного водопостачання - 2 рази на рік, огляд опалювальних приладів централізованого опалення будинку та запірно-регулювальної арматури на горищах і у підвальних приміщеннях в опалювальний період - 3 рази на рік.
Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі - Правила № 76).
Періодичність профілактичного обслуговування елементів жилих будинків, а саме системи водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання, системи центрального опалення в квартирах на горищах, підвалах (підпіллях),на сходових клітках повинно проводитись не рідше ніж кожні 3-6 місяців (додаток 2 до п. 2.1.5 Правил № 76).
Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язки щодо технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації, а також проведення поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків).
В свою чергу утримання будинку/обслуговування будинку передбачає технічний нагляд за станом в тому числі труб централізованого водопостачання та здійснення ремонтних робіт (в тому числі поточного та капітального ремонту системи труб водопостачання).
Як наслідок, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як управителем багатоквартирного будинку робіт/заходів щодо утримання мережі труб в належному стані, здійснення її технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій тощо (протиправна поведінка) відбулось залиття застрахованої за договором квартири, внаслідок чого було завдано шкоди такій квартирі (причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою).
Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на спростування пошкоджень та вартості відновлювального ремонту, суд дійшов висновку, що позивачем доведено вартість завданого матеріального збитку внаслідок залиття.
За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази.
Відповідно до статті 79 ГГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Зазначений стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Іншими словами тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Оскільки, відповідач є особою на яку покладено обов`язок забезпечення належного технічного обслуговування житлового будинку № 35 по вул. Котельникова у м. Києві, то саме відповідач несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок залиття квартири.
За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).
За встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування.
За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, 

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА З ЕКСПЛУАТАЦІЇ І РЕМОНТУ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЖИТЛО-СЕРВІС» (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 25-Б, ідентифікаційний код 31025659) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» (Україна, 04070, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІЛЛІНСЬКА, будинок 8; ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування в розмірі 11 569 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 74 грн. та судовий збір 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва