Справа № 467/8/26
3/467/32/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, у тому числі, й протягом року, вісутні,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ :

02 січня 2026 року о 01 год. 33 хв. на 116 км на автодорозі між с. Новокрасне та с-щем Арбузинка ОСОБА_1 керувала автомобілем Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вмістом алкоголю в крові 0,87 проміле, тобто, в стані алкогольного сп`яніння.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України і тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Таких висновків суд дійшов за наслідками дослідження і аналізу сукупності наданих у його розпорядження доказів. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про його дату, час і місце була сповіщена належно, що підтверджується матеріалами справи, надала до суду заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності та висловила свою позицію щодо складеного відносно неї протоколу, зокрема, що свою провину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення визнає повністю. 
Разом із цим, згідно із положеннями ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді такого роду справи не є обов`язковою.
Суд, у свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, перевіривши наявні матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, прийняв рішення, виходячи з такого. 
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь – яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. ( ст. 251 КУпАП). 
У цьому провадженні судом зроблено висновки про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі наступних доказів. 
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №556993 від 02 січня 2026 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та, загалом, обставин учинення правопорушення, у тому числі й результату тестування за допомогою спеціального приладу. 
Із нього слідує, крім цього, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за її згодою на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820».
Результат тесту склав 0,87 проміле, про що у справі наявна роздруківка приладу, і що перевищує встановлений законом допустимий показник у 0,2 проміле. Тобто ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Шляхом перегляду відеозапису із нагрудної камери поліцейського було установлено, що ОСОБА_1 погодилась із результатами тесту, а від проходження огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я відмовилась. 
У справі наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме: алкотестеру «Драгер» 6820, із яким ОСОБА_1 також погодилась. 
Безпосередньо сам протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, у той час, як будь – яких даних про допущення істотних порушень прав і свобод особи при його складанні у розпорядженні судді немає, що виключає можливість визнання такого протоколу недопустимим доказом.
А відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водночас, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, серед іншого, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Тому суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тому у ракурсі проаналізованих фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як безсумнівно установлено, що вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Водночас, докази, на підставі яких суд зробив такі висновки, є належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а так само і допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку немає. Принаймні, протилежного судом не установлено та іншими особами не доведено. 
Усі докази у сукупності, підтверджують передбачені ст. 280 КУпАП обставини, що підлягають встановленню у цій справі, а саме: що було учинено адміністративне правопорушення і що особа, яка притягається до відповідальності, винна у цьому. 
Суд, крім цього, ураховував практику Європейського суду з прав людини,зокрема, його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom»)[GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, яким постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, у цьому провадженні суд не установив. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП суддя враховує: характер вчиненого правопорушення, зокрема, підвищений ступінь небезпеки при керуванні автомобілем в стані сп`яніння як для самого водія, так і інших осіб, а також, що учиненим правопорушення не було завдано шкоди фізичним чи юридичним особам чи їх майну; особу порушниці, яка раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, у тому числі й відсутність будь – якої інформації про її неприйнятну репутацію у місці простійного проживання, ступінь її вини, у тому числі й даних, які свідчать про спрямованість умислу; відсутність, згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.
Проте, без позбавлення права керування транспортними засобами, так як згідно довідки ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 02 січня 2026 року ОСОБА_1 не отримувала посвідчення водія. 
Відповідно, санкція ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає застосуванню як до іншої особи, а не як до водія. 
На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 665,60 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір». 
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 283 -285 КУпАП, суддя, 

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1  притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами. 
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї. 
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення. 

Суддя Ірина Явіца