Справа № 157/2355/25
Провадження №2-а/157/24/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Антонюк О.В.,
з участю секретаря судового засідання – Солошик Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позов шляхом подання в електронній формі через електронний кабінет позовної заяви, що підписана електронним цифровим підписом його представником – адвокатом Довжик Н.М., повноваження якої підтверджуються ордером серії АС № 1168764 від 29 грудня 2025 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити строк на звернення до суду, визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 932 від 16 вересня 2025 року про притягнення його ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та закрити провадження у справі, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь сплачений ним судовий збір. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що 19 грудня 2025 року позивач отримав сповіщення у застосунку «Дія» про відкриття щодо нього виконавчого провадження. Далі в розділі «Сервіси» «виконавчі провадження» ОСОБА_1 дізнався про те, що дане провадження № 79850815 відкрито на підставі документу: постанова № 932 від 16.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 210 КпАП України. 14 вересня 2025 року ОСОБА_1 , повертаючись додому на територію України з Республіки Польща через пункт пропуску Грушів, пройшов прикордонний контроль. Під час перевірки документів посадовими особами Державної прикордонної служби України було здійснено перевірку військово-облікових даних позивача, за результатами якої працівниками прикордонної служби було встановлено, що згідно з відомостями з інформаційних баз даних і звірки інформації з мобільного застосунку Резерв +, позивач перебуває у розшуку за порушення правил військового обліку. У зв`язку з цим працівниками Державної прикордонної служби України було повідомлено працівників Національної поліції України про даний факт. Після прибуття працівників Національної поліції позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 вересня 2025 року під час перебування ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було вручено повістку про зобов`язання з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання на 16 вересня 2025 року з метою винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. На момент вручення зазначеної повістки жодного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було прийнято. 16 вересня 2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з не проходженням військово-лікарської комісії до 05 червня 2025 року. У той же день позивачем було подано письмову заяву про визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, після чого ним було сплачено адміністративний штраф у розмірі 8 500 гривень, що підтверджується платіжним документом. Отже, позивач діяв добросовісно, прибув по повістці, врученій ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату і час, визначену в даній повістці для притягнення його до адміністративної відповідальності, визнав вину та сплатив штраф. Повістка, вручена ІНФОРМАЦІЯ_2 буде долучена до матеріалів справи після отримання відповіді на адвокатський запит, направлений до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо підтвердження явки ОСОБА_1 та документального підтвердження факту подання та реєстрації зазначеної заяви про визнання вини, яка була зареєстрована у встановленому порядку. Сплата штрафу свідчить про виконання позивачем адміністративного стягнення та відсутність правових підстав для повторного притягнення до відповідальності за ті самі обставини. Таким чином, 16 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову ВН № 903 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. В той же час 16 вересня 2025 року т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову № 932 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України. У зазначеній постанові вказано, що позивач не пройшов військово-лікарську комісію у встановлені строки, у зв`язку з чим перебував у розшуку в інформаційній базі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », та що такі дії утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КпАП України. Крім того, в оскаржуваній постанові ІНФОРМАЦІЯ_6 № 932 зазначено недостовірну інформацію щодо фактичних обставин справи. Так, у постанові зазначено, що 16 вересня 2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак зазначена інформація не відповідає дійсності. Фактично 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де і відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення та було винесено іншу постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначення у постанові недостовірних відомостей щодо місця перебування та дій позивача свідчить про те, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 не було з`ясовано реальні обставини справи, як того вимагають ст. 245 та ст. 280 КпАП України, а сама постанова ґрунтується на припущеннях, а не на належних і допустимих доказах. Таким чином, постанова № 932 від 16 вересня 2025 року містить істотні фактичні помилки, що виключає можливість визнання її законною та обґрунтованою і є самостійною підставою для її скасування. Крім того, оскаржувана постанова № 932 винесена ІНФОРМАЦІЯ_2 не за місцем військового обліку позивача, не за місцем його проживання та без передачі справи за підсудністю, що суперечить вимогам статей 276-278 КпАП України. На момент винесення постанови № 932 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнав вину та фактично виконав адміністративне стягнення, сплативши штраф, що свідчить про відсутність правових підстав для повторного притягнення його до відповідальності. Таким чином, позивача було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що є грубим порушенням статті 61 Конституції України, якою прямо заборонено двічі притягувати особу до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, із постановою № 932 від 16 вересня 2025 року ОСОБА_3 ознайомився в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень (автоматизовану систему виконавчого провадження), ввівши ідентифікатор доступу, що містився в застосунку «Дія», вкладка - виконавчі провадження. Вказана постанова позивачу надіслана не була, відтак, позивач був позбавлений можливості її своєчасно оскаржити в судовому порядку. Відповідно до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 року № 3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 року за № 36/41381, копія постанови мала б бути надіслана або вручена особі, щодо якої цю постанову винесено, протягом 3 днів. За таких обставин, територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не дотримана процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності. Невиконання обов`язку щодо надсилання позивачу копії постанови, відповідно до вимог ст. 285 КпАП України, призвели до відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього штрафу у подвійному розмірі. Враховуючи те, що позивач не був присутній на розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно, йому не було відомо про винесення постанови. Оскаржувана постанова є незаконною та винесеною з порушенням чинного законодавства. Висновки, наведені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, а сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України). Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України не відповідає зазначеним вище встановленим законом вимогам для рішень суб`єктів владних повноважень, зокрема щодо критерію обґрунтованості, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). У цьому випадку, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`ясував усі обставини, що мають значення для прийняття рішення.
Ухвалою судді від 02 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Довжик Н.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заяву про відкладення розгляду справи не подали.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 932 від 16 вересня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
У цій постанові зазначається, що «військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув 16 вересня 2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Під час розгляду всіх необхідних документів з`ясувалося, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 31 серпня 2025 року знаходиться у розшуку по базі «ОБЕРІГ», у зв`язку з тим, що порушив вимоги військового обліку, визначні Додатком 2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, а саме не пройшов військово-лікарську комісію у вставлені терміни, за що передбачена адміністративна відповідальність. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КпАП України, постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн».
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_9 як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи і йому надсилалася копія позовної заяви з доданими до неї документами, копія ухвали про відкриття провадження. Однак, відповідач станом на дату розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не повідомив причин неможливості їх подання.
Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. 
Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_9 , який є суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.
Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.
Крім того, як вбачається з копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , 16 вересня 2025 року о 09 год 50 хв нею в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 було виявлено вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, та за його вчинення на останнього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Зазначена постанова була винесена у присутності позивача, про що останній у позовній заяві не заперечує, та, крім того, як вбачається з матеріалів справи, у цей же день о 15 год 11 хв ОСОБА_3 у відділенні АТ КБ «Приватбанк» у м. Камені-Каширському сплатив зазначений штраф.
Наведене з урахуванням територіальної віддаленості ІНФОРМАЦІЯ_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ставить під сумнів зазначені в оскаржуваній постанові обставини про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебував 16 вересня 2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов задоволено повністю, тому належить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.
Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 932 від 16 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. 
Дата складення судового рішення 12 січня 2026 року. 

Головуючий:	О.В. Антонюк