КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Справа № 752/17054/25
№ 33/824/434/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року м. Київ 

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційні скарги захисників ОСОБА_1 - адвоката Саган Наталії Вікторівни, адвоката Чебан Тетяни Василівни на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва Бойка О.В. від 01 жовтня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№379708 від 03 липня 2025 року, ОСОБА_1 , о 05 год. 15 хв. 03 липня 2025 року, керував транспортним засобом «Hyundai» н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по Одеській площі, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме посвідчення водія здано на зберігання, правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки був притягнутий до відповідальності постановою серії ЕНА №4656776 від 05 травня 2025 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з такою постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Саган Н.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Також не погоджуючись з постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Чебан Т.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Апеляційні скарги обгрунтовані тим, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Захисники зазначають, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, суд всупереч вимогам закону розглянув справу у його відсутності.
Вказують, що в оскаржуваній постанові не вказано серію, номер, дату складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, який на думку суду, підтверджує вину ОСОБА_1 у скоєнні вказаного правопорушення.
Також зазначають, що протокол ЕПР1№ 379708 від 03 липня 2025 року складено у відсутності ОСОБА_1 , при складанні протоколу йому не роз'яснено його права, в тому числі і право на захист, другий примірник протоколу не вручено, в протоколі зазначено інформацію, що не відповідає фактичним обставинам справа, про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не повідомлявся, від відпису, зазначеного в пунктах 12,13,14,16,18 зазначеного протоколу не відмовлявся, тому інформація внесена працівником поліції до протоколу є недостовірною.
Посилаються на те, що наявність в матеріалах справи довідок, копії постанов, відеозапису, тощо, ставить під сумнів їх походження. Тому, протокол ЕПР1 № 379708 від 03.07.2025 року не може бути належним та допустимим доказом у даній справі.
Вважає, що суд всупереч вимогам закону перевищив свої повноваження та безпідставно зазначив в оскаржуваній постанові про повторність вчинення правопорушення, тоді як в матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Чебан Т.В. підтримала доводи апеляційних скарг та просила їх задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто дії особи, які відповідають диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Зазначених вимог закону у цій справі у повній мірі дотримано не було, а постанова суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, повторно протягом року.
Дані обставини судом встановлені з долучених до матеріалів справи:
протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379708 від 03 липня 2025 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 , о 05 год. 15 хв. 03 липня 2025 року, керував транспортним засобом «Hyundai» н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по Одеській площі, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме посвідчення водія здано на зберігання, правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки був притягнутий до відповідальності постановою серії ЕНА №4656776 від 05 травня 2025 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП;
картки обліку адміністративного правопорушення;
копії постанови серії ЕНА № 4656776 від 05 травня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, роздрукованої 04 липня 2025 року;
довідки УПП у м. Києві щодо повторності вчиненого адміністративного правопорушення;
відеозапису з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками, враховуючи таке.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Повторним відповідно до ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Згідно із п. 3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).
З наведеного слідує, що для наявності такої кваліфікуючої ознаки, визначеної ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, особу вже має бути піддано адміністративному стягненню за вчинення однорідного правопорушення (у даному випадку адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП).
Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції.
Відповідно до ст. 289 КУпАП на постанову по справі про адміністративне правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови може бути подано скаргу, а згідно ч. 1 ст. 291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Статтею 299 КУпАП передбачено, що при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Так, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4456776 від 05 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4456776 від 05 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення, оскаржена в судовому порядку, отже, вона не набрала законної сили.
Довідка щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення не свідчить про повторність вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушення за ст. 126 КУПАП, оскільки не містить відомостей про виконання ОСОБА_1 накладеного адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зокрема, дана довідка містить лише інформацію про те, що на ОСОБА_1 05 травня 2025 року працівниками поліції за невиконання вимоги п. 2.1. а) ПДР України було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Крім того, відомості у довідці не містять інформації про сплату штрафу, примусове стягнення штрафу, а також даних постанови чи рішення суду, які б зумовлювали настання відповідальності у ОСОБА_1 . 
Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що мало наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, наявність складу якого у діях ОСОБА_1 матеріалами справи не доведено.
Судом не враховано, що протокол ЕПР1 №379708 від 03 липня 2025 року складено за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, що свідчить про його необізнаність щодо складеного протоколу та позбавлення права на надання пояснення чи висловлення своїх заперечень, а зазначення у протоколі, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підпису не відповідає фактичним обставинам справи. Більше того, з переглянутого відеозапису не вбачається, що працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, що не відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 379708, згідно якого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи відповідного права керування таким.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Разом із тим, суд першої інстанції за власною ініціативою змінив викладену в протоколі фабулу адміністративного правопорушення, з чим апеляційний суд погодитися не може.
Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому апеляційні скарги підлягають до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_1 - адвоката Саган Наталії Вікторівни, адвоката Чебан Тетяни Василівни - задовольнити.
Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року, якою визнано  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду В.В. Саліхов