КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№22-ц/824/955/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року місто Київ
справа №756/7503/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року про залишення скарги без розгляду, постановлену під головуванням судді Тихої О.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, заінтересована особа: боржник Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Омега», -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О., в якій просив:
визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О., які полягають у порушенні вимог статей 18, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження» та недотриманні вимог статей 4, 8, 36 Закону України «Про державну службу»; 
зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження та своєчасно направляти на адресу стягувача інші постанови, які будуть винесені державним виконавцем у даному виконавчому провадженні; 
зобов`язати державного виконавця накласти арешт на грошові кошти боржника - ПрАТ «Акціонерна компанія «Омега»; постановити окрему ухвалу з приводу неправомірних дій державного виконавця.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до Оболонського районного суду міста Києва.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції неправомірно зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою 08 квітня 2025 року вх.№19922 від 08 квітня 2025 року, оскільки вказана скарга була подана до суду 07 квітня 2025 року.
Вважає, що були відсутні підстави для залишення скарги без розгляду.
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження ОСОБА_1 є повідомлення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. від 18 березня 2025 року про повернення виконавчих документів №756/7503/22 виданих 06 березня 2025 року Оболонським районним судом міста Києва стягувачу без прийняття до виконання.
У скарзі ОСОБА_1 вказував на те, що його представник ОСОБА_2 отримав три повідомлення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. від 18 березня 2025 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання - 26 березня 2025 року.
Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що: 
у порушення вимог ст.448 ЦПК України скарга підписана представником ОСОБА_2 , як і подана ним додатково заява від 08 квітня 2025 року про надання доказів направлення копії скарги з додатками іншим учасникам справи, проте до скарги не додана довіреність, що посвідчує повноваження представника ОСОБА_2, а у скарзі взагалі не зазначено відомості про нього як представника;
26 березня 2025 року ОСОБА_2 дізнався про порушення прав стягувача ОСОБА_1 , проте зі скаргою звернувся до Оболонського районного суду міста Києва 08 квітня 2025 року (вх. №19922 від 08 квітня 2025 року), тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого ст.449 ЦПК України.
При перевірці вказаних висновків суду першої інстанції у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
За приписами частин першої-четвертої статті 448 ЦПК України скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Скарга повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; 5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження; 6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа; 7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; 8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.
До скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Згідно з ч.5 ст.448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.
У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
Отже, строки для подання скарги на рішення державного виконавця є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за клопотанням особи, яка подає скаргу, яке подається одночасно зі скаргою.
Згідно з ч.2 ст.126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів скарги вбачається, що представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав три повідомлення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. від 18 березня 2025 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, які є предметом скарги, 26 березня 2025 року, що підтверджується його підписом на копії кожного повідомлення.
Отже, саме 26 березня 2025 року ОСОБА_2 дізнався про порушення прав стягувача ОСОБА_1 , а відтак стягувач мав право на подання скарги на дії державного виконавця до 07 квітня 2025 року включно.
На скарзі, яка подана до Оболонського районного суду міста Києва Єрмольєвим В.Ю. міститься дата її підписання - 07 квітня 2025 року. Також міститься штамп вхідної кореспонденції Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року вх. №19922.
З протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вбачається. що розподіл вказаної скарги було здійснено 08 квітня 2025 року о 09.31 год.
Звертаючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначив, що вказана скарга була подана до суду першої інстанції 07 квітня 2025 року, на підтвердження чого надав копію скарги від 07 квітня 2025 року, на якій міститься штамп Оболонського районного суду міста Києва (для довідок) та підпис секретаря Миронюк Т.Ю., згідно якого скарга була здана до суду 07 квітня 2025 року о 17.55 год.
А відтак, посилання суду першої інстанції на те, що скаргу на дії державного виконавця Єрмольєвим В.Ю. було подано 08 квітня 2025 року вх. №19922 колегія суддів вважає безпідставним.
Отже, ОСОБА_1 , подавши скаргу на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. 07 квітня 2025 року о 17.55 год, не пропустив визначений статтею 449 ЦПК України строк на звернення до суду з даною скаргою.
Щодо висновку суду першої інстанції про невідповідність скарги вимогам частин 3, 4 ст.448 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.
Так, у скарзі, яка подана ОСОБА_1 зазначений перелік документів, що додаються до неї, проте, згідно з актом від 08 квітня 2025 року, складеним провідним спеціалістом у присутності начальника відділу Оболонського районного суду м. Києва, на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , на неправомірні дії державного виконавця, у додатках якої відсутній Додаток № 2 (копії трьох заяв до ВДВС).
08 квітня 2025 року представником заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано до суду заяву, до якої додано докази направлення скарги з додатками іншим учасникам справи та копію заяви до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06 березня 2025 року.
Таким чином, перелік документів, зазначений у скарзі з урахуванням заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 08 квітня 2025 року є тотожний переліку, зазначеному в описах вкладення до листів, направлених до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ПрАТ «Акціонерна компанія «Омега».
Зазначаючи в ухвалі про те, що до скарги не додана довіреність, що посвідчує повноваження представника ОСОБА_2, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в матеріалах справи в т.3 а.с.154-156 міститься копія довіреності від імені ОСОБА_1 на уповноваження ОСОБА_2 бути його представником.
А відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що скарга не відповідає вимогам частин 3, 4 ст.448 ЦПК України.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення. 

Головуючий:

Судді: