Справа № 185/603/24
Провадження № 2/185/1342/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Бондаренко В.М.,
за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Павлограді Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, суд -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 96 280,16 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 938,93 грн, три відсотки річних у розмірі 1 731,71 грн, пеню у розмірі 179,85 грн, а також судові витрати по справі.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно - правовими актами. Послуги по теплопостачанню були надані у будинок АДРЕСА_1 . Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію не проводить. У результаті чого, за період з 01.01.2002 по 01.01.2024 утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради у розмірі 96 280,16 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 6 938,93 грн, три відсотки річних у розмірі 1 731,71 грн, пеня у розмірі 179,85 грн, які просить стягнути з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. 
Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також про застосування строку позовної давності.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи встановив наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична особа, яка є власником нерухомого майна та з якою укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Укладення публічного договору приєднання врегульованого ст. 633 Цивільного Кодексу України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Текст такого договору було розміщено 27 вересня 2021 року на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування (https://pavlogradmrada.dp.gov.ua), у зв`язку з чим з 28 жовтня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.
Отже, 28 жовтня 2021 року між КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання теплової енергії (далі - договір) за адресою: АДРЕСА_1 .
У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, яке належить відповідачу, надавалися житлово-комунальні послуги, нарахування плати за які здійснювалися КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР відповідно до тарифів, встановлених та затверджених розпорядженнями Київської міської державної адміністрації.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.
З позову вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості позивачем пред`явлені за період з 01 січня 2002 року по 01 січня 2024 року.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Згідно із приписами ст.ст.260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року по справі №127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або, з його згоди іншою особою, основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Позовні вимоги КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01 січня 2002 року по 01 січня 2024 року. Водночас, із вказаними вимогами КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР звернулося до суду 22 січня 2024 року.
Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою №1336 від 15 грудня 2021 року продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови №1236 від 09 грудня 2020 року, постановою від 09 грудня 2020 року №1236 продовжено дію до 30 квітня 2023 року. Постановою від 27 квітня 2023 року №383 продовжено дію до 30 червня 2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Окрім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п.19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08 листопада 2023 року) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами щодо стягнення щомісячних платежів, що виникли до березня 2017 року.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Отже, до вимог КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР, строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.
При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу.
30 березня 2020 року Верховна Рада прийняла закон №540-IX (набрав чинності 02 квітня 2020 року), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
Зокрема, пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.
За загальним правилом, визначеним у ст. 58 Конституції України та ст.5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.
З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом №540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020 року, не є продовженими.
При застосуванні приписів пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України суд враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу.
Суд враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг до 20 числа місяця, наступного за тим, в якому цю послугу спожито.
З цього вбачається, що позовна давність щодо заборгованості за період з 01 січня 2002 року по березень 2017 року спливла до введення карантину, на неї дія пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється. Тому, у стягненні заборгованості, яка виникла з 01 січня 2002 року до березня 2017 року, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
З виписки з особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідач здійснювала платежі на погашення заборгованості, однак, зазначені платежі не перевищували нараховану позивачем заборгованість за наслідками користування послугами у відповідному місяці, що не свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період і, відповідно, не свідчить про переривання трирічного строку позовної давності за щомісячними платежами.
Разом з тим, строк позовної давності щодо решти періоду заборгованості, починаючи з березня 2017 року (три роки до початку карантину) переривається на час дії карантину і, в подальшому - на час дії воєнного стану, та не закінчився у день подання позову КП «Павлоградтеплоенерго» ПМР 22 січня 2024 року, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст.12 «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України в частині продовження строку позовної давності.
Таким чином, в межах строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України вкладається період щомісячних платежів з березня 2017 року по 01 січня 2024 року включено, а борг у цьому періоді згідно розрахунку становить: 78 449,04 грн, який слід стягнути з відповідача.
Що стосується позовних вимог про стягнення інфляції, 3% річних, то слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі № 6-42цс11).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., №81, ст. 2296; 2015 р., №70, ст.2312; 2016 р., №46, ст. 1669; 2022 р., №26, ст.1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285); нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території».
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Павлоград Дніпропетровської області не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309.
Таким чином, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню солідарно з відповідачів у межах заявлених позовних вимог за період з 01.04.2021 по 23.02.2022 включно та за період з 30.12.2023 по 01.01.2024 включно.
Підстави для стягнення на користь позивача інфляційних та 3% річних у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою КМУ від 05.03.2022 №206 у редакції, що діяла по 29.12.2023.
Розрахунок інфляційних здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Період 1 (01.04.2021 - 23.02.2022): IIc (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.08818968. Інфляційне збільшення: 2944,01 x 1.08818968 – 2944,01 = 259,63 грн.
Період 2 (04.05.2021 - 23.02.2022): IIc (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.08062530. Інфляційне збільшення: 2944,01 x 1.08062530 – 2944,01 = 237,36 грн.
Період 3 (01.12.2021 - 23.02.2022): IIc (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.03538325. Інфляційне збільшення: 278,58 x 1.03538325 – 278,58 = 9,86 грн.
Період 4 (04.01.2022 - 23.02.2022): IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.02920800. Інфляційне збільшення: 2 032,06 x 1.02920800 – 2 032,06 = 59,35 грн.
Період 5 (01.02.2022 - 23.02.2022) IIc (101,60 : 100) = 1.01600000. Інфляційне збільшення: 2 744,75 x 1.01600000 - 2 744,75 = 43,92 грн.
Період 6 (30.12.2023 - 01.02.2024): IIc (100,40 : 100) = 1.00400000. Інфляційне збільшення: 1765,25 x 1.00400000 - 1765,25 = 7,06 грн.
Загальна сума інфляційних нарахувань за період з 01.04.2021 по 23.02.2022 включно та за період з 30.12.2023 по 01.01.2024 включно становить 610,12 грн.
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення	“Д”	“С”	3% річних	
01.04.2021-23.02.2022	329	2944,01	79,61	
04.05.2021-23.02.2022	296	2944,01	71,62	
01.12.2021-23.02.2022	85	278,58	1,95	
04.01.2022-23.02.2022	51	2032,06	8,52	
01.02.2022-23.02.2022	23	2744,75	5,19	
30.12.2023-01.01.2024	1	1826,17	0,15	

Загальна сума нарахованих 3% річних за період з 01 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 січня 2024 року, включно, становить 167,04 грн.
Отже, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у розмірі 167,04 грн та інфляційні нарахування в сумі 610,12 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення пені.
Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.
У даній справі, позивачем пред`явлені також позовні вимоги про стягнення пені, у зв`язку з несплатою заборгованості за надані комунальні послуги, нараховані у період з 01.03.2023 по 01.01.2024.
Як зазначалось вище, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", зокрема, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (підпункт 4 пункту 3 розділу II “Прикінцеві положення”).
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакції до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24.02.2022.
Таким чином, враховуючи встановлені вище заборони щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, які діяли у період з 12.03.2020 до 30.07.2023 (на період дії карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби) та у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно (у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні), підстави для стягнення на користь позивача пеню, нарахованої за несвоєчасне здійснення платежів за надані послуги постачання теплової енергії у період з 01.03.2023 по 29.12.2023 включно — відсутні.
За положеннями пункту 45 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Тому, на користь КП "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради підлягає стягненню з відповідача нарахована пеня за період з 30.12.2023 по 01.01.2024 включно в сумі 0,15 грн, виходячи з наведеного нижче розрахунку та ставки 0,01%.
Період прострочення (30.12.2023- 01.01.2024), кількість днів – 3, сума боргу 510,26 грн. 510,26 грн х 0,01 % х 3 дні = 0,15 грн. 
Суд звертає увагу, що вказані вище суми 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, які підлягають стягненню з відповідача, нараховані у межах загального трирічного та річного (щодо неустойки) строків позовної давності.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 12.03.2017 по 01.01.2024 у розмірі 78 449,04 грн, інфляційні збитки за період з 01.04.2021 по 23.02.2022 включно та за період з 30.12.2023 по 01.01.2024 включно у розмірі 610,12 грн, 3% річних за період з 01 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 січня 2024 року, включно, у розмірі 167,04 грн, пеню за період з 30.12.2023 по 01.01.2024 включно в сумі 0,15 грн, а всього 79 226,35 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, тобто 2 281,90 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради (код ЄДРПОУ 03342250) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 78 449 (сімдесят вісім тисяч чотириста сорок дев`ять) грн 04 коп., інфляційні збитки у розмірі 610 (шістсот десять) грн 12 коп., 3% річних у розмірі 167 (сто шістдесят сім) грн 04 коп., пеню у розмірі 0 (нуль) грн 15 коп., а всього 79 226 (сімдесят дев`ять тисяч двісті двадцять шість) грн 35 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради (код ЄДРПОУ 03342250) понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 2 281 (дві тисячі двісті вісімдесят одна) грн 90 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради, місцезнаходження: вул. Промислова, буд. 13А, м. Павлоград, Дніпропетровська область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 03342250. 
Відповідач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 

Суддя В.М. Бондаренко