ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
12.01.2026	Справа № 910/12843/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи
за позовом Дочірнього підприємства "Проектний інститут "Київський Промбудпроект" Державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" 
до Орєхової Олени Володимирівни 
про стягнення 64440,19 грн
без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ
Короткий зміст позовних вимог 
Дочірнє підприємство "Проектний інститут "Київський Промбудпроект" Державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Орєхової Олени Володимирівни про стягнення заборгованості за договором суборенди №12/20 від 01.01.2020 у розмірі 64440,19 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором суборенди №12/20 від 01.01.2020, укладеного між Дочірнім підприємством "Проектний інститут "Київський Промбудпроект" Державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" та фізичною особою-підприємцем Орєховою Оленою Володимирівною.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху.
28.10.2025 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.11.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/12843/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи ухвала суду про відкриття провадження у справі від 03.11.2025 направлена судом до електронного кабінету відповідача.
Згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно із повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи ухвала суду про відкриття провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 03.11.205 о 20:31, а отже вважається врученою відповідачу 04.11.2025. 
Відтак, згідно із п.2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.240 ГПК України). 

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позиція позивача
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору суборенди №12/20 від 01.01.2020 передав відповідачу в суборенду нежитлові
Відповідач в період з 01.01.2020 до березня 2020 користувалась нежитловими приміщеннями.
З квітня 2020 по листопад 2022 відповідач користувався лише одним приміщенням.
Однак, в порушення умов договору відповідач не сплатив суборендних платежів та компенсації вартості спожитих послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 64440,19 грн.

Позиція відповідача
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
17.12.2019 між Державним публічним акціонерним товариством "Будівельна компанія "Укрбуд" (орендодавець) та Дочірнім підприємством "Проектний інститут "Київський промбудпроект" (орендар) укладено договір оренди №КП/20-003 нерухомого майна, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно згідно з актом приймання-передачі (Додаток №1), яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 1, що належить орендодавцю на підставі постанови КМУ від 13.07.2004 №897 та перебуває на його балансі.
Згідно з п. 11.1 договору оренди №КП/20-003 нерухомого майна від 17.12.2019 цей договір діє з 01.01.2020 по 30.11.2022 включно.
Якщо жодна із сторін в строк не менш ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не заявить про свій намір припинити його дію та за умови добросовісного виконання орендарем всіх прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, останній вважається продовженим на той самий строк (п. 11.2 Договору оренди №КП/20-003 нерухомого майна від 17.12.2019).
За Актом приймання-передачі від 01.01.2020 позивач відповідно до умов договору оренди №КП/20-003 нерухомого майна від 17.12.2019 прийняв в орендне користування майно - нежитлові приміщення, загальною площею 2216,10 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 1.
01.01.2020 між Дочірнім підприємством "Проектний інститут "Київський Промбудпроект" Державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Орєховою Оленою Володимирівною (суборендар) укладено договір суборенди №12/20 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах якого орендар передає суборендареві, а суборендар приймає на умовах суборенди в строкове платне користування приміщення площею 73,0 кв.м для розміщення офісу згідно з актом приймання-передачі, що є Додатком № 1 до цього договору, розміщене в адміністративному будинку, розташованому за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 1, та зобов`язується сплачувати орендареві плату за суборенду майна.
Плата за користування майном (далі - суборендні платежі) здійснюються суборендарем щомісячно (п. 1.4 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору суборендар вступає у строкове платне користування майном не раніше дати підписання сторонами акту приймання-передачі майна в оренду (додаток 1) і користується ним протягом узгодженого цим договором строку.
01.01.2020 сторони підписали акт приймання-передачі в суборенду нерухомого майна, відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно: приміщення № 105 першого поверху адмінбудівлі за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 1 площею 45,3 кв.м., та приміщення № 1 підвалу адмінбудівлі за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 1 площею 27,7 кв.м.
Згідно з п. 3.1 договору суборендні платежі за місяць суборенди майна є договірними і визначаються згідно розрахунку розміру щомісячного платежу за суборенду майна (додаток 2). Зміни розміру суборендних платежів оформлюються новим, узгодженим сторонами розрахунком розміру щомісячного платежу, який є невід`ємною частиною цього договору.
Додатком № 2 до договору визначено суму щомісячного платежу за суборенду нерухомого майна, яка становить 14046,18 грн, з яких за об`єкт площею 45,3 кв.м - 9060,18 грн, за об`єкт площею 27.7 кв.м. - 4986,00 грн.
Крім сплати суборендних платежів суборендар бере на себе зобов`язання сплачувати на користь орендаря компенсацію вартості спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат (надалі - компенсація) за щомісячним розрахунком, наданим орендарем (п. 3.1.1. договору).
Згідно з п. 3.1.2. договору кількісні показники компенсації визначаються пропорційно до займаної суборендарем площі на підставі показників загальнобудинкових вузлів обліку (лічильників) комунальних послуг та фактичних витрат орендаря, пов`язаних з експлуатацією будівлі, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі послуг та робіт.
Пунктом 3.2. договору встановлено, що суборендар протягом п`яти календарних днів, після отримання цього договору, сплачує суборендний платіж згідно наданого орендарем рахунку-фактури, який включає плату за відповідну кількість днів першого місяця суборенди із розрахунку розміру щомісячного платежу за суборенду майна.
У подальшому суборендар зобов`язаний сплачувати суборендні платежі за поточний місяць не пізніше десятого числа поточного місяця відповідно до узгодженого розміру щомісячного платежу та рахунку-фактури, який суборендар не пізніше п`ятого числа поточного місяця повинен отримати у орендаря. Несвоєчасне отримання суборендарем рахунку-фактури у орендаря не звільняє суборендаря від зобов`язання вчасно сплачувати суборендні платежі (п. 3.3. договору).
Фактом, що документально для бухгалтерського та податкового обліку підтверджує суборенду майна є акт наданих послуг, що щомісячно підписується уповноваженими представниками сторін (п. 3.5. договору).
Відсутність підписаного уповноваженим представником суборендаря акту наданих послуг не позбавляє орендаря права стягувати з суборендаря суборендні платежі в повному обсязі (п. 3.6. договору).
Відповідно до п. 4.2. договору суборендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендареві суборендні платежі.
Цей договір діє з 01.01.2020 до 30.11.2022 включно (п. 10.1. договору).
За період з січня 2020 по березень 2020 відповідачу нараховано суборендних платежів та компенсацій на загальну суму 50831,21 грн, що підтверджується рахунками-фактури та актами надання послуг.
31.03.2020 між сторонами підписаний Акт приймання-передачі в суборенду нерухомого майна, відповідно до якого суборендар повернув із строкового платного користування, а орендар прийняв приміщення № 105 першого поверху адмінбудівлі за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 1 площею 45,3 кв.м.
За період з квітня 2020 по березень 2022 відповідачу нараховано суборендних платежів та компенсацій на загальну суму 147979,71 грн, що підтверджується рахунками-фактури та актами надання послуг.
За період з червня 2022 по листопад 2022 відповідачу нараховано суборендних платежів та компенсацій на загальну суму 36811,47 грн, що підтверджується рахунками-фактури та актами надання послуг.
В рахунок сплати суборендних платежів та компенсацій відповідачем перераховано позивачу 169053,80 грн.
Відповідно до бухгалтерської довідки від 31.12.2022 позивачем було перераховано (у бік зменшення) витрати на теплопостачання згідно з договором на 2128,40 грн.
Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача зі сплати суборендних платежів та компенсацій становить 64440,19 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Як підтверджено матеріалами справи, у спірний період (січень 2020 - березень 2020) відповідач користувався нежитловими приміщеннями загальною площею 73 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, буд. 1, та в період з квітня 2020 по листопад 2022 - нежитловим приміщенням площею 27,7 кв.м. 
Пунктами 3.3 та 3.1.1 договору встановлений обов`язок відповідача сплачувати суборендні платежі за поточний місяць не пізніше десятого числа поточного місяця відповідно до узгодженого розміру щомісячного платежу та рахунку-фактури, який суборендар не пізніше п`ятого числа поточного місяця повинен отримати у орендаря, а також сплачувати на користь орендаря компенсацію вартості спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат за щомісячним розрахунком.
Як вбачається з матеріалів справи, за період з січня 2020 року по листопад 2022 року позивач нарахував відповідачу суборендну плату та вартість відшкодування спожитих комунальних послуг на загальну суму 235622,39 грн.
З матеріалів справи вбачається, що частина актів надання послуг не містить підписів відповідача, однак суд враховує, що у п. 3.6. договору сторони погодили, відсутність підписаного уповноваженим представником суборендаря акту наданих послуг не позбавляє орендаря права стягувати з суборендаря суборендні платежі в повному обсязі.
При цьому, як вбачається із умов договору, обов`язок зі здійснення відповідачем суборендних платежів не пов`язаний із підписанням ним актів наданих послуг чи отримання рахунків.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, сплативши позивачу грошові кошти у сумі 169053,80 грн.
Відповідно до бухгалтерської довідки від 31.12.2022 позивачем було перераховано (у бік зменшення) витрати на теплопостачання згідно з договором на 2128,40 грн.
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 64440,19 грн (235622,39 грн - 169053,80 грн - 2128,40 грн = 64440,19 грн).
Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що за змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. 
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості у відповідача перед позивачем в сум і64440,19 грн.
Відповідно до ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним свого обов`язку з оплати суборендних платежів та компенсацій на суму 64440,19 грн
Ураховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 64440,19 грн
При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.
Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

ВИСНОВКИ СУДУ.
З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства "Проектний інститут "Київський Промбудпроект" Державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" до Орєхової Олени Володимирівни про стягнення 64440,19 грн

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Орєхової Олени Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Дочірнього підприємства "Проектний інститут "Київський Промбудпроект" Державного публічного акціонерного товариства "Будівельна компанія "Укрбуд" (01030, м.Київ, вул.М. Коцюбинського, буд.1, ідентифікаційний код 33350792) 64440,19 грн заборгованості та 3028,00 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 12.01.2026.

Суддя С.О. Турчин