Справа № 308/2611/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

15 січня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Собослоя Г.Г., Кожух О.А.,
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар Михайло Володимирович, на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2025 року у складі судді Деметрадзе Т.Р., у справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири,
в с т а н о в и в :

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2024 року позовну заяву адвоката Козар Михайла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири залишено без задоволення.
У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про стягнення з позивача понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи у розмірі 18500 грн.
Заяву мотивовано тим, що у травні її сусідка – ОСОБА_1 разом з адвокатом Козар М.В подала до суду заяву про стягнення з її чоловіка – ОСОБА_3 65 000 грн. де зазначила, що затоплення квартири, в якій вона проживає, відбулось з вини ОСОБА_3 , хоча їй було достеменно відомо, що останній в жодному разі не міг вчинити такі дії, так як він був за межами міста. 
Адвокат, який представляв інтереси її чоловіка, ще в червні 2024 повідомила суд і ОСОБА_1 , що позов подано до неналежного відповідача,однак, адвокат позивачки із заявою про заміну відповідача зволікав майже рік, натомість заміна відповідача з ОСОБА_3 на власника квартири ОСОБА_2 відбулось лише в грудні 2023 після чергової заяви сторони відповідача.
Для доведення в суді необґрунтованості дій адвоката, який діяв в інтересах ОСОБА_1 , було підготовлено та подано до суду відзив, низку клопотань, заяв, витребувано письмові докази. Саме за таких обставин спочатку її чоловік, а потім вона були змушені укласти з адвокатом договір та оплатити витрати на правову допомогу на загальну суму 18 500 грн.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з позивача ОСОБА_1 18500 грн. понесених витрат на правову допомогу.
Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2025 року, з урахуванням ухвали цього суду від 09 жовтня 2025 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500 гривень.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар Михайло Володимирович, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з позивачки ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заява відповідача про стягнення судових витрат та докази їх понесення були подані до суду 29.11.2024, тобто на четвертий день після винесення рішення суду, але при цьому у поданій заяві не зазначається що відповідачем до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про те, що докази понесених судових витрат вона буде подавати пізніше, після ухвалення у справі рішення суду. Додаткове рішення суду також не містить відомостей про подачу відповідачем до закінчення судових дебатів відповідної заяви. Таким чином вказує, що докази понесених судових витрат були подані відповідачем поза строками встановленими законом, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України є підставою для залишення заяви без розгляду. Також вказує на те, що заява ОСОБА_2 за формою не відповідає вимогам закону, оскільки не містить відомостей про наявність чи відсутність у неї електронного кабінету, а додані до заяви докази є недопустимими та не можуть бути прийняті судом. Крім цього, апелянт зазначає, що відповідач не мала повноважень на звернення до суду із заявою про стягнення судових витрат понесених іншою особою, тобто стосовно прав іншої особи – ОСОБА_3 . Також питання про стягнення судових витрат неналежного відповідача заміненого належним відповідачем вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача, а не у додатковому рішенні. Вимоги відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 6500грн. є безпідставними у зв`язку з недотриманням нею вимог ст.ст. 178, 134 ЦПК України щодо попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
У судовому засіданні представник апелянта адвокат Козар М.В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Козакова М.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення суду залишити без змін.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.
ОСОБА_3 з метою захисту своїх прав 05липня 2023 року уклав з адвокатом Козаковою М.В. договір про надання правової допомоги 2611/23, за яким сплатив адвокату 12 000 грн. 
Ухвалою Ужгородськго міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2023 року замінено ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 , клопотання ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат на правову допомогу залишено без задоволення.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 травня 2024 року ухвалу Ужгородськго міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2023 року у частині відмови у стягненні понесених витрат залишено без змін. 
ОСОБА_2 з метою захисту своїх прав 20 травня 2024 року уклала з адвокатом Козаковою М.В. договір про надання правової допомоги 2611/23- 1
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири залишено без задоволення.
У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про стягнення з позивача ОСОБА_1 18500 грн. понесених витрат на правову допомогу.
Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2025 року, з урахуванням ухвали цього суду від 09 жовтня 2025 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 500 гривень.
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Повністю з таким висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Згідно із ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 20 травня 2024 року уклала з адвокатом Козаковою М.В. договір про надання правової допомоги 2611/23- 1.
Згідно із п.3.1 та п. 3.2 вказаного договору Ланда І.І здійснює оплату за послуги з правової допомоги після ухвалення рішення по суті судом першої інстанції в розмірі 10% від ціни позову. Розрахунок за правову допомогу здійснюється після підписання сторонами договору Акту протягом трьох робочих днів після ухвалення рішення по суті. 
З письмового виступу у судових дебатах від 04 липня 2024 року, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Козакова М.В. до закінчення судових дебатів у даній справі зробила заяву про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6500 грн., докази понесення яких будуть надані суду протягом 3 робочих днів після ухвалення рішення по суті. 
Рішення по суті судом першої інстанції ухвалено 25 листопада 2024 року.
29 листопада 2024 року, тобто в установлений законом строк, ОСОБА_2 подала суду заяву про стягнення витрат понесених на правову допомогу у розмірі 6500 грн., до якої додано Акт про надання правової допомоги, та платіжну інструкцію про сплату адвокату Козаковій М.В. 6500 грн.
Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_2 понесла витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 6500 грн., які документально підтверджені.
Понесені позивачем витрати на правову допомогу є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
З врахуванням наведеного суд першої інстанції на законних підставах, відмовивши у задоволенні заявленого позову, стягнув з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6500грн.
Доводи апеляційної скарги у цій частині ґрунтується на неправильній оцінці фактичних обставин справи та помилковому тлумаченні вищевказаних норм права, а тому не заслуговують на увагу.
Додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6500грн. є законним, підстав для його скасування чи зміни не має. 
Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги, щодо неправильності стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_3 у розмірі 12500 грн.
Відповідно до ч.5 ст.51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.
Таким чином неналежний відповідач замінений на належного має право на компенсацію судових витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, у випадку встановлення необґрунтованих дій позивача, і питання про розподіл понесених судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача. 
Ухвалою Ужгородськго міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2023 року замінено ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 , клопотання ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат на правову допомогу залишено без задоволення. Дана ухвала у частині відмови у стягненні понесених витрат залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 травня 2024 року.
Після заміни неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перестав бути стороною у даній справі та учасником справи, а тому під час розгляду справи по суті спору суд не вправі ухвалювати рішення (додаткове рішення), у тому числі і про судові витрати щодо ОСОБА_3 . 
Окрім того, відповідач по справі Ланада І.І. не наділена повноваженнями на звернення до суду із заявою про стягнення судових витрат понесених іншою особою - ОСОБА_3 .
Суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин справи і вимог закону, та помилково стягнув з позивача на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
За вказаних обставин додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у даних вимогах. 
У цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,–
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козар Михайло Володимирович, задовольнити частково.
Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2025 року, з урахуванням ухвали цього суду від 09 жовтня 2025 року про виправлення описки, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у вимогах ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень відмовити.
У решті додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2025 року, з урахуванням ухвали цього суду від 09 жовтня 2025 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 22 січня 2026 року.
Головуючий: 
Судді: