ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/4388/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року (суддя Науменко В.В.) в адміністративній справі  
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 26.02.2024: № 0206920705, № 000017852404, № 000017792404, № 000017842404, № 000017872404, № 000017862404, № 000017892404 та вимоги про сплату боргу від 26.02.2024 № Ф-000017882404, від 02.05.2024: № Ф-0975-1128, № 0000755-1303-1128. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, з урахуванням поданої до суду першої інстанції заяви про зміну підстав позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 20.11.2023 № 1327-п, на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, 71.4 ст. 77 Податкового кодексу України, пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України  було призначено документальну планову виїзну ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2022 з метою контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2022. 
За результатом проведення перевірки складено Акт від 03.01.2024 року № 41/11-28-24-04/2967514602, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 26.02.2024: № 0206920705, № 000017852404, № 000017792404, № 000017842404, № 000017872404, № 000017862404, № 000017892404, які є предметом оскарження в цій справі.
Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що перевірка проведена з порушенням законодавчо встановленої процедури, оскільки позивач не була повідомлена про її проведення за 10 дні до її початку. Також зауважила, що виїзна перевірка була проведена у приміщенні податкового органу, при цьому наказ про зміну виду перевірки не приймався. Крім того, за твердженням позивача, перевірка проведена поза межами строку 1095 днів, встановленого Податковим кодексом України.
Суд першої інстанції не знайшов обґрунтованими доводи позивача, вказавши, що наказ про проведення перевірки був своєчасно направлений за податковою адресою позивача, під час перевірки позивач самостійно подала заяву про проведення перевірки у приміщенні податкового органу у зв`язку з відсутністю офісного приміщення, а сама перевірка була проведена в межах строку, визначеного ПКУ після скасування мораторію на проведення планових перевірок.
Суд апеляційної інстанції перевірив та встановив, що такі висновки підтверджуються матеріалами справи, доводи апеляційної скарги такі висновки не спростовують.
Водночас колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції необґрунтовано залишено без розгляду заяву про зміну підстав позову.
Так, матеріалами справи підтверджується, що згідно з ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 було відкрито провадження у цій справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без призначення судових засідань (у письмовому провадженні).
До суду 01.11.2024 надійшла заява позивача про зміну (доповнення) підстав позову, в якій просила врахувати, що висновки податкового органу щодо порушення позивачем п. 181.1 ст. 181 є необґрунтованими та такими, що спростовуються наданими під час перевірки документами, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені неправомірно.
Суд першої інстанції, з посиланням на положення статей 44, 47, 262 КАС України, вказав, що у цій справі провадження відкрито 29.07.2024, клопотання про зміну (доповнення) підстав позову могло бути надано позивачем до суду не пізніше, ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, тобто не пізніше 28.08.2024, натомість таке клопотання надійшло до суду лише 01.11.2024, а отже суд не приймає запропоновані позивачем зміни (доповнення) підстав позову.
Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом  розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Статтею 47 КАС України передбачено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Статтею 262 КАС України визначені особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Так, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених  статтею 263  цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених  статтею 263  цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції строки розгляду справи, визначені нормами КАС України, не дотримані. При цьому в межах розгляду справи суд 30.09.2024 постановив ухвалу про витребування доказів, згідно з якою зобов`язав відповідача надати обґрунтований розрахунок обсягу реалізації товарів, робіт та послуг у 1 000  0000 грн (протягом 12 послідовних місяців, без врахування сум акцизного податку), який відповідно до акту перевірки від 01.03.2024 досягнуто у червні 2021 року, а також копії первинних документів, що стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Витребувані документи були надані податковим органом 18.10.2024, після ознайомлення з якими позивачем 01.11.2024 подано заяву про зміну (доповнення) підстав позову.
Отже суд першої інстанції, керуючись статтею 9 КАС України, вчинив дії, направлені на з`ясування всіх обставин у справі, витребувавши від суб`єкта владних повноважень докази, проте не забезпечив їх дослідження та не врахував, що позивач був позбавлений можливості вказати додаткові підстави позову до отримання наданих податковим органом доказів та пояснень.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, не забезпечивши розгляд справи у строк, визначений статтею 258 КАС України, витребувавши від відповідача певні докази, які суд вважав необхідними для розгляду справи, мав надати їм оцінку, у тому числі з урахуванням поданої позивачем заяви про зміну (доповнення) підстав позову.
Натомість суд першої інстанції допустив формальний розгляд справи, не забезпечивши виконання завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України.
Усуваючи такий недолік у розгляді справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які є пов`язаними між собою, стали висновки податкового органу про порушення позивачем, починаючи з 2021 року, вимог пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наведеної норми у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених  статтею 183  цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Податковий орган надав до суду першої інстанції пояснення та розрахунок, згідно з якими обсяг реалізації товарів, робіт та послуг у 1  000  000,00 грн (протягом 12 послідовних місяців, без врахування сум акцизного податку) було досягнуто позивачем у червні 2021 року (станом на 30.06.2021 – 1  009  172,40 грн).
Разом з цим суд апеляційної інстанції встановлює, що зобов`язання по реєстрації платником ПДВ виникає у суб`єкта господарювання у разі якщо загальна сума від здійснення операцій сукупно перевищує 1  000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість) протягом останніх 12 календарних місяців.
За висновком суду апеляційної інстанції, календарні місяці необхідно пов`язувати з податковим періодом, яким може бути: календарний рік; календарне півріччя; календарні три квартали; календарний квартал; календарний місяць; календарний день (ст. 34 ПК України).
Календарний рік, у свою чергу, починається у всьому світі (за григоріанським календарем) 1 січня та закінчується 31 грудня. Це є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказуванню. 
Відтак, для цілей статті 181 ПК України, останні 12 календарних місяців мають відповідати річному податковому періоду, а саме, з 01 січня по 31 грудня відповідного календарного року.
В акті перевірки йде мова про те, що обсяг реалізації позивачем товарів, робіт та послуг у 1 000  0000 грн було досягнуто у червні 2021 року, при цьому для обрахунку такого обсягу податковим органом взято період з липня 2020 року по червень 2021 року, що не відповідає приписам п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України.
Також судом апеляційної інстанції досліджено повний розрахунок за 12 календарних місяців 2021 року, який наданий до суду першої інстанції, та встановив, що обсяг реалізації товарів у цій період становив 563  151,60 грн, а тому у позивача не виник обов`язок по реєстрації платником ПДВ, а тому податковий орган неправомірно нарахував позивачеві податкові зобов`язання, пов`язаних з обов`язком по сплаті податку на додану вартість, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення носять протиправний характер та підлягають скасуванню.
При цьому позовні вимоги щодо скасування податкових вимог не підлягають задоволенню, адже за правилами статті 60 податкового кодексу України податкові вимоги вважаються відкликаними у зв`язку із скасуванням повідомлення-рішення контролюючого органу рішенням суду, що набрало законної сили.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 

 Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року в адміністративній справі № 340/4388/24 скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 26.02.2024: № 0206920705, № 000017852404, № 000017792404, № 000017842404, № 000017872404, № 000017862404, № 000017892404.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 57  852 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн 00 коп.   
Постанова суду набирає законної сили з 16 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
                              Повна постанова складена 16 грудня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров