Справа №442/8027/25 
Провадження №2/442/2417/2025 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Крамара О.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в :
КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області звернулося в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 9673,40 грн. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області надає відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення постійно і безперебійно. За адресою АДРЕСА_1 нарахування проводиться на 1 особу, у помешканні відсутній засіб обліку води, тому обсяг наданих послуг нараховується згідно з нормою та становить 5,77 куб.м. води на місяць. Відповідач(споживач) здійснив єдину оплату за отримані послуги в серпні 2025 року, в результаті чого станом на 01.10.2025 за ним обліковується заборгованість в сумі 9673,40 грн. Відповідно до внесених змін до постанови Кабінету Міністрів України №690 від 05.07.2019 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» КП «Дрогобичводоканал» 01.03.2022 розмістив на офіційному веб-сайті підприємстві повідомлення про публічну пропозицію (оферту) щодо укладення Публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. ОСОБА_1 до 01.04.2022 не вчинив дій щодо відключення від комунальної послуги, а отже – прийняв умови публічного договору приєднання. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 з 04.07.2024 є власником квартири АДРЕСА_2 . Станом на 01.10.2025 будь-яких заяв про те, що за вказаною адресою ніхто не проживає чи про відсутність води у вказаній квартирі від відповідача на адресу підприємства не надходило, а також позивачу невідомо про жодні дії вчинені відповідачем щодо відключення (відмови) від комунальної послуги, а також із заявою щодо опломбування вхідної запірної арматури відповідач не звертався, отже вважає, що ОСОБА_1 фактично користувався продовжує користуватися послугами КП «Дрогобичводоканал». Позивач, виконуючи свої обов`язки, надавав і надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Оскільки боржник неналежно виконує свої обов`язки відповідно до закону, не сплачує нараховані суми за отримані ним послуги, то в позивача виникла необхідність звернутися в суд за захистом порушених прав та інтересів.
Ухвалою від 23.10.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
07.11.2025 ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву. Позов заперечує, покликаючись на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживала його мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він з 1996 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Не має і не мав жодних договірних відносин з КП «Дрогобичводоканал» не приєднувався до договору оферти, не проживає та не зареєстрований за вказаною КП «Дрогобичводоканал» адресою.
07.11.2025 ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 
11.11.2025 КП «Дрогобичводоканал» подало до суду відповідь на відзив. 
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України- не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 з 04.07.2024 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
Із інформаційної картки по споживачу 73944, вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . 
Позивачем представлено суду Інформаційну картку по споживачу 73944 ( АДРЕСА_1 ), з якої вбачається, що лічильника немає. Представлена інформація датується з 2022 року. З січня 2022 року по вересень 2025 проводились нарахування, востаннє оплату здійснено в серпні 2025 року на суму 512,24 грн. Станом на 01.10.2025 заборгованість становить 9673,40 грн. 
Відповідно до статей 67–68 ЖК України та статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» наймач або власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за надані комунальні послуги. Плата за надані комунальні послуги у вигляді питного водопостачання та водовідведення береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
У статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний , зокрема: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором .
Відносини у сфері житлово-комунальних послуг встановлюються шляхом укладення договору про надання відповідних ЖКП між власником/ балансоутримувачем/ управителем будинку (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг) та кінцевими споживачами - власниками житлових/нежитлових приміщень. Такий договір укладається його сторонами з урахуванням вимог чинного законодавства. Зокрема, проект договору повинен бути розроблений та відповідати типовому договору, який затверджений КМУ. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови.
У відповідача, як у кінцевого споживача, існує обов`язок укласти з позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг, який повинен відповідати формі та змісту (умовам) типового договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 
Даний висновок суду кореспондує правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду 06.11.2018 у справі №904/7024/17.
З таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідач, як власник квартири АДРЕСА_2 , зобов`язаний був повідомити позивача про зміну власника та звернутись до позивача, як постачальника, для укладення відповідного договору чи відмови від отримання послуг. 
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.
Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.
Частиною першою статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.
Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”.
З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
У п.14 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затв. Постановою Кабінету Міністрів України №690 від 05.07.2019 індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуг, якщо такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг.
На офіційному сайті КП „Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради розміщено повідомлення від 01.03.2022 про публічну пропозицію (оферту) Комунального підприємства „Дрогобичводоканал” про укладення Публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення наступного змісту:
Відповідно до положень Закону України „Про житлово-комунальні послуги” (в редакції Закону України від 03.12.2020 № 1060), Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85), статей 633, 634 Цивільного Кодексу України Комунальне підприємство „Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради розміщує цю публічну пропозицію (оферту) про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі по тексту – Договір) для споживачів власників (співвласників, користувачів) житлових приміщень в житловому будинку (багатоквартирному або індивідуальному).
Договір розміщено на офіційному вебсайті КП Дрогобичводоканал (виконавця послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення) https://vodokanal-drohobych.com.ua у вільному доступі”.
З огляду на те, що цей Договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).
Отже, за відсутності будь-яких дій відповідача щодо відключення від комунальної послуги, слід вважати прийнятими останнім умови публічного договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
ОСОБА_1 не представлено суду доказів на підтвердження його відмови від комунальної послуги. 
Крім цього, судом береться до уваги й висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц про те, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.
З таких підстав, суд вважає підставними покликання позивача про те, що ОСОБА_1 є споживачем наданих послуг.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим відповідач змушений був вносити оплату за надані йому послуги з водопостачання.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.22 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання” споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення.
Пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.
Згідно з зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами.
Нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до обсягу спожитих послуг та тарифів, затверджених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
До встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання наданих послуг визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання наданих послуг у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку, та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.
У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. 
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.
Згідно зі ст.12 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У п.6 ч.1 ст.1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” передбачено, що індивідуальний споживач – це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Оскільки відповідач покладені на нього, як на споживача, обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував в повному обсязі, внаслідок чого, як вбачається з Інформаційної картки по споживачу НОМЕР_1 за період з 2022 року наявна заборгованість, яка станом на 01.10.2025 року становить 9673,40 грн.
Щодо заявленої відповідачем ОСОБА_1 заяви про застосування позовної давності, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України вбачається, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з п. 19 розділу „Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України „Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України „Про затвердження Указу Президента України „Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України „Про затвердження Указу Президента України „Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на дату судового засідання.
Як вбачається з Інформаційної картки по споживачу, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за період з 01.01.2022 по вересень(включно) 2025 року. 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у цивільному процесі": сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).
Із наданої позивачем Інформаційної картки по споживачу № 73944 вбачається, що відповідачем в серпні 2025 року здійснено платіж за послуги водопостачання та водовідведення, а тому з огляду на вказане заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422 грн. 40 коп.
Відповідно до ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України: у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким, чином, оскільки розгляд справи відбувся без повідомлення (виклику) учасників справи, повне судове рішення складено 16.12.2025, а відтак, датою ухвалення рішення є 16.12.2025.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України
у х в а л и в :
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Комунального підприємства «Дрогобиводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області 9673 грн. 40 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за адресою: АДРЕСА_1 та 2422 грн. 40 коп. судового збору, а всього: 12095 (дванадцять тисяч дев`яносто п`ять) гривень 80 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2025.

Суддя О.В. Крамар