ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
46025, м.Тернопіль, вул.Кн.Острозького, 14а, тел.:0352520573, e-mail: inbox@te.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
22 січня 2026 року м.Тернопіль	 	Справа № 921/596/25 	
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О. 
за участю секретаря судового засідання Дідура А.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ", місто Тернопіль
до відповідача Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради, місто Тернопіль
про стягнення заборгованості, 

за участю представників:
позивача: Мамчур Ю.В., юрисконсульт відділу правового та корпоративного забезпечення, довіреність №1171/08 від 16.12.2025;
відповідача: Решетуха А.В., начальник юридичного відділу, довіреність №54/1 від 13.01.2026.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ", м.Тернопіль звернулося 08.10.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради, м.Тернопіль, про стягнення 16362 692,45 грн основного боргу, 965 406,35 грн інфляційних нарахувань, 421 213,73 грн – 3% річних, 4 162503,77 грн пені, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу (із особовим рахунком №218) шляхом підписання 12.09.2022 заяви-приєднання, а також договору про постачання електричної енергії споживачу №218 від 01.01.2025, в частині здійснення розрахунків за спожиту електроенергію в період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року в кількості 7 901 461,00 кВт/год.
Вказує, що позивачем повністю виконано свої договірні зобов`язання з постачання електричної енергії, а обсяги фактично спожитої відповідачем електроенергії визначені оператором системи розподілу - АТ «Тернопільобленерго» та підтверджені відповідною довідкою від 29.09.2025.
Згідно з умовами Rомерційної пропозиції «Індивідуальна», відповідач мав оплачувати рахунки протягом п`яти робочих днів з дати їх отримання. Позивач виставляв відповідачу на оплату рахунки, проте відповідач сплачував їх несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на день звернення з позовом до суду (08.10.2025) борг склав 16 362 692,45 грн. Розмір заборгованості додатково підтверджується Актами звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2024 (сума боргу 37 162 201,78 грн) та станом на 30.06.2025 (сума боргу 16 642 206,00 грн), підписаними сторонами.
Нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних позивач обґрунтовує нормами статей 549 та 625 Цивільного кодексу України, а також умовами комерційної пропозиції.
10.11.2025 позивачем через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС подано заяву без номера від 10.11.2025 (вх.№7897) про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з сплатою відповідачем коштів в розмірі 8 000 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2598 від 31.10.2025. У зв`язку з цим, позивач просив зменшити розмір позовних вимог до 13 911 546, 30 грн та повернути сплачений судовий збір в розмірі 96 000 грн. 
12 та 19 січня 2026 року позивачем через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС подано клопотання №1248/08 від 12.01.2026 (вх.№260 від 13.01.2026) та №19/08 від 19.01.2026 (вх.№422 від 19.01.2026) про закриття провадження у справі в частині стягнення 8 362 692,45 грн основного боргу (на суму 7 000 000,00 грн та 1 362 692,45 грн відповідно), посилаючись на сплату відповідачем вартості спожитої електроенергії, а саме: 11.12.2025 перераховано кошти в сумі 1 000 000,00 грн, 18.12.2025 - в сумі 769 079,46 грн, 18.12.2025 - в сумі 230 920,54 грн, 28.12.2025 в сумі 1 546 150,39 грн, 28.12.2025 - в сумі 838 651,98 грн, 28.12.2025 - в сумі 1 234 949,45 грн, 28.12.2025 - в сумі 1 380 248,18 грн, 14.01.2026 - в сумі 1 362 692,45 грн. Зазначив, що станом на 19.01.2026 предмет спору щодо суми основного боргу 16 362 692,45 грн, - відсутній. У зв`язку з цим просив додатково повернути з Держбюджету 100 352,31 грн судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
У відповіді на відзив без номера від 05.11.2025 (вх.№7767) позивач додатково зазначив, що визнання відповідачем основної суми боргу підтверджує факт порушення ним строків оплати за спожиту електроенергію, що є достатньою підставою для стягнення нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені, оскільки порушення грошового зобов`язання автоматично тягне відповідальність.
Також позивачем заперечено клопотання відповідача щодо зменшення розміру нарахованої пені, посилаючись на те, що діяльність ТОВ "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" також має стратегічне значення, адже позивач здійснює постачання електроенергії населенню та критичним об`єктам, а борги по оплаті спожитої електроенергії загрожують стійкості енергосистеми; підприємство теж перебуває у скрутному фінансовому становищі, зокрема через затримку платежів від ДП "Гарантований покупець" (300-700 млн грн/місяць з початку воєнного стану), що призводить до касових розривів, неплатоспроможності та стягнення штрафів з позивача в судових справах, зокрема: №921/100/22; № 921/540/23; № 921/838/23; № 921/620/24; № 921/68/25; № 921/295/25; № 921/511/25. Вважає, що тривале прострочення відповідачем сплати заборгованості (з 2024 року) та невжиття ним заходів до погашення боргу роблять зменшення пені необґрунтованим.

Заперечення відповідача.
Відповідач у відзиві на позов без номера від 28.10.2025 (вх. № 7578) та запереченнях на відповідь на відзив без номера від 10.11.2025 (вх. № 7910 від 11.11.2025) підтвердив факт споживання електроенергії у спірний період та визнав борг в розмірі 16 362 692 грн 45 коп. Водночас, просив врахувати платежі, здійснені під час розгляду справи.
Позовні вимоги про стягнення 965 106 грн 35 коп. інфляційних витрат та 421 213 грн 73 коп. 3% річних відповідач вважає необґрунтованими, тому просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши про відсутність вини підприємства у допущенні прострочення в оплаті за електроенергію. Навів основні причини, які зумовили допущення боргу, а саме:
· мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію та послуги теплопостачання, встановлений Меморандумом від 30.09.2021, постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 29.04.2022 та Законом України № 2479-IX від 29.07.2022 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування»;
· застосування тарифів, встановлених рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради (№ 1105 від 01.12.2021, № 1165 від 28.09.2023, № 1437 від 11.09.2024, № 1354 від 02.10.2025), з понижуючими коефіцієнтами, які не покривають фактичні витрати, що призводить до різниці в тарифах (узгоджено 610,1 млн грн за період 01.06.2021– 30.06.2025, але не компенсовано державою);
· невиконання державою зобов`язань щодо компенсації цієї різниці в тарифах;
· збиткову діяльність підприємства;
· сезонний характер діяльності: надходження коштів переважно в опалювальний період (листопад-квітень), з касовим розривом у листопаді, що впливає на платежі в міжсезоння та інші.
Посилаючись на ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, відповідач просив суд зменшити суму пені до 0,01% від заявленої позивачем, посилаючись на винятковість обставин, що наведені вище. Також звернув увагу на те, що підприємство не ухилялося від виконання грошового зобов`язання, а заборгованість виникла через об`єктивні причини; підприємством сплачено суму основного боргу в добровільному порядку одразу ж після виникнення фінансової можливості для цього. 

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.11.2025, яке відкладалося на 02.12.2025. 
Ухвалою від 11.11.2025, занесеною до протоколу судового засідання, судом прийнято до розгляду заяву позивача без номера від 10.11.2025 (вх.№7897) про зменшення розміру позовних вимог та вирішено здійснювати розгляд справи в подальшому з урахуванням зменшених позовних вимог.
При цьому суд виходив з того, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України, позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання. Оскільки справа розглядається за правилами загального позовного провадження, а заява про зменшення розміру позовних вимог позивачем подана 10 листопада 2025 року, тобто до початку першого підготовчого засідання (11 листопада 2025 року), що відповідає правам сторони в господарському процесі, зокрема ст. 5, 42 ГПК України.
Отже, предметом судового розгляду є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 362 692,45 грн боргу, 965 106,35 грн інфляційних нарахувань, 421 213,73 грн - 3 % річних та 4 162 503,77 грн пені; всього 13 911 516,30грн.
Ухвалою суду від 9 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 13 січня 2026 року. В судовому засіданні 13.01.2026 оголошено перерву до 22.01.2026.
У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, наведені у заявах по суті спору з посиланням на долучені до справи докази.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України, суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
У судовому засіданні 22.01.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0312874-18#Text). ПРРЕЕ затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (п.1.2.8, Додаток 6 до ПРРЕЕ).
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» як Постачальником та Комунальним підприємством теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" як Споживачем, укладено договори про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір/договори) із особовим рахунком №218 шляхом підписання:
1) 12 вересня 2022 року:
1.1) Заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції "Індивідуальна", якою визначено дату початку постачання – 01.10.2022. Заява містять інформацію щодо найменування Споживача, відомості про вид, адресу об`єкта, ЕІС-код точки комерційного обліку, інформацію про те, що оператором системи, з яким Споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, є ВАТ "Тернопільобленерго". У Заяві вказано, що погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), Споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку Споживач та Постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Вищезазначеним відповідач засвідчив, що ознайомлений з умовами Договору (текст договору розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ "Тернопільелектропостач" за посиланням: http:www.tepo.com.ua);
1.2) Комерційної пропозиції "Індивідуальна", яка містить, зокрема, умови щодо: 
· тарифу на електроенергію: Тариф (Т) розраховується на основі середньої закупівельної ринкової ціни електроенергії (Ц), з додаванням тарифу на послуги Постачальника (Тпост = 0,05 грн/кВт·год без ПДВ), тарифу на послуги з передачі оператора системи передачі (Тпер) та тарифу на послуги з розподілу оператора системи розподілу (Тр). Формула: Т = Ц + Тпост + Тр + Тпер;
· визначення вартості електроенергії: очікувана сума до оплати (So) для розрахункового періоду обчислюється Споживачем самостійно на основі замовлених обсягів електроспоживання (Wз) на період (Р) та очікуваної закупівельної ринкової ціни (Цо), з додаванням тарифів Тпост, Тр, Тпер. Формула: So = WзР Ч (Цо + Тпост + Тр + Тпер); фактична вартість (Sф) визначається за підсумками періоду як добуток фактично спожитого обсягу (Wф) та середньої закупівельної ціни (Ц), з додаванням тих самих тарифів. Формула: Sф = WфР Ч (Ц + Тпост + Тр + Тпер). Якщо очікувана оплата перевищує фактичну, різниця зараховується на наступний період;
· договірних (замовлених) обсягів: Споживач подає щомісячні замовлені обсяги на наступний рік до 1 листопада поточного року (за формою Додатка №3 до договору). Якщо не подано, використовуються фактичні обсяги попереднього року. Корекція можлива письмово до 15 числа розрахункового місяця. Санкції за перевищення обсягів не застосовуються.
· умов припинення постачання: згідно з умовами договору. Споживач може достроково розірвати Договір або змінити Постачальника, повідомивши за 21 календарний день до бажаної дати;
· інформування Споживача: Постачальник може надсилати інформацію (про закінчення терміну, зміну тарифів, суми до сплати, попередження про відключення тощо) через сайт, персональний кабінет, email, SMS, пошту або в центрах обслуговування;
· терміну дії Комерційної пропозиції (договору): з 01.01.2024 по 31.12.2024;
· способу оплати: розрахунковий період - календарний місяць; оплата за фактично спожиту електроенергію відповідно до даних комерційного обліку та наданих рахунків; плата за послугу з розподілу здійснюється через Постачальника;
· терміну надання рахунку та оплати: остаточний рахунок надається не пізніше 7-го робочого дня після завершення періоду; оплата - протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку;
· умов нарахування штрафних санкцій: у разі порушення строків оплати Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення (враховуючи день оплати), а також 3% річних та інфляційні нарахування;
1.3) Додатку "А" до Заяви-приєднання, у якому наведено детальний список об`єктів Споживача (адреси, види, EIC-коди, оператори);
2) 1 січня 2025 року:
2.1) договору про постачання електричної енергії споживачу №218;
2.2) Додатку 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 218 від 1 січня 2025 року за особовим рахунком №140000218, в якому відповідно до пункту 3.1 договору наведено інформацію про об`єкти, на які постачається електрична енергія, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, найменування Оператора, з яким Споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (згідно додатку «А»), ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії (Постачальника) АТ «Тернопільобленерго» (код 62X6155858282194); постачання відбувається на умовах комерційної пропозиції «Індивідуальна»; зафіксовано початок постачання електроенергії з 1 січня 2025 року; 
2.3) Додатку «А» до договору про постачання електричної енергії споживачу № 218 від 01 січня 2025 року, який є його невід`ємною частиною та в якому наведено деталізацію переліку об`єктів, до яких необхідно здійснювати постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції «Індивідуальна». Згідно з формою Додатка «А», він містить інформацію про точки постачання, а саме: адресу об`єкта (місцезнаходження кожної точки споживання); вид об`єкта (функціональне призначення об`єкта; EIC-коди точок комерційного обліку; найменування оператора системи - АТ «Тернопільобленерго»; 
2.4) Комерційної пропозиції "Індивідуальна", яка містить, зокрема, умови щодо:
· тарифу на електроенергію: постачання здійснюється на основі середньої закупівельної ринкової ціни електроенергії (Ц), з додаванням: тарифу на послуги постачальника (Тпост = 0,05 грн/кВт·год без ПДВ); тарифу на послуги з передачі (Тпер) оператора системи передачі; тарифу на послуги з розподілу (Тр) оператора системи розподілу. Формула тарифу: Т = Ц + Тпост + Тр + Тпер;
· визначення вартості електроенергії: вартість спожитої енергії (Sф) розраховується за фактичним обсягом споживання (Wф) у розрахунковому періоді: Sф = Wф * (Ц + Тпост + Тр + Тпер). Оплата за послугу з розподілу електроенергії здійснюється через Постачальника;
· договірних (замовлених) обсягів: Споживач зобов`язаний подавати Постачальнику щомісячні договірні (замовлені) обсяги споживання на наступний календарний рік за формою додатка №4 до договору; якщо дані не надані вчасно, обсяги визначаються за фактичними показниками попереднього року; корекція замовленого обсягу можлива письмово до 15 числа (включно) розрахункового місяця; санкції за перевищення договірних обсягів не застосовуються; величина очікуваної закупівельної ринкової ціни (Ц) визначається щомісячно в центрах обслуговування користувачів (ЦОК); тарифи на передачу та розподіл затверджуються Регулятором і публікуються на сайті товариства;
· порядку інформування: Постачальник може інформувати Споживача про зміни (наприклад, закінчення терміну договору, зміну тарифів, суми до сплати, відключення за борги) через офіційний сайт, персональний кабінет, email, SMS, пошту або в центрах обслуговування;
· умови припинення постачання: згідно з умовами договору; Споживач має право на дострокове розірвання договору або зміну Постачальника з повідомленням за 21 календарний день;
· строки постачання: Комерційна пропозиція діє з 01.01.2025 по 31.12.2025; строк дії автоматично продовжується на кожен наступний рік, якщо жодна сторона не повідомить про розірвання письмово (рекомендованим листом) не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну;
· умови оплати: розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата здійснюється за фактично спожиту електроенергію на основі даних комерційного обліку та виставлених рахунків;
· терміну надання рахунку та оплати: рахунок надається не пізніше 7-го робочого дня після завершення розрахункового періоду; якщо рахунок не отриманий до цього терміну, він вважається врученим на 7-й робочий день, і Споживач вважається ознайомленим; оплата рахунку здійснюється Споживачем протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку; у разі переплати різниця зараховується на наступний період;
· умови нарахування штрафних санкцій: у разі порушення строків оплати Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення (враховуючи день фактичної оплати), а також 3% річних та інфляційні нарахування.
Умови обох договорів про постачання електричної енергії споживачу (договір від 01.01.2025 №218 та публічний договір) є ідентичними та аналогічними за структурою, формулюваннями та ключовими положеннями (структура розділів, включаючи «Загальні положення», «Предмет Договору», «Умови постачання», «Якість постачання», а також «Ціна та порядок оплати», є аналогічною за змістом та нумерацією пунктів; положення щодо прав та обов`язків сторін, порядку розрахунків на спецрахунок та механізмів вирішення спорів повністю збігаються, вони базуються на одних і тих же нормативних актах (Закон "Про ринок електричної енергії", ПРРЕЕ), а основні відмінності наведено в додатках, в яких визначається перелік об`єктів споживання та дати початку постачання; Комерційна пропозиція, яка містить ціну, терміни оплати, розміри пені та штрафів. Саме додатки визначають спосіб оплати послуг з розподілу електричної енергії (через постачальника або напряму), обраний тарифний план та графіки платежів.
Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору (п.1.1 договорів). 
У п.1.2 договорів визначено, що їхні умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Умови договору від 12.09.2022 є однаковими для всіх споживачів.
Відповідно до п.2.1 договорів, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього договору.
Згідно з п.5.1 договорів, Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатками 2 до цих договорів.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Ціна електричної енергії зазначається Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цими договорами (п.5.2, 5.3, 5.4 договорів).
Пунктами 5.5 договорів визначено, що розрахунковим періодом за договорами є календарний місяць, а п.5.7, - що оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в обраній комерційній пропозиції.
У комерційних пропозиціях "Індивідуальна" (додатки №2 до договорів), зокрема, передбачено тариф електричної енергії, порядок визначення вартості електричної енергії, спосіб оплати, термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати, спосіб оплати послуги з розподілу електричної енергії, розмір пені, термін дії комерційної пропозиції тощо.
У п. 5.8 договорів визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за договорами, Постачальник має право вимагати сплату пені, та/або інших штрафних санкцій, якщо такі передбачені комерційною пропозицією. За внесення платежів, передбачених договорами, з порушенням термінів оплати, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі, визначеному комерційною пропозицією, за кожен прострочений день оплати, враховуючи день фактичної оплати, та за весь період прострочення.
Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії: або у складі вартості (ціни) електричної енергії Постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати послуги з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційних пропозиціях, які є додатками до договорів (п.5.10 договорів).
У розділах 6 та 7 договорів встановлено взаємні права та обов`язки між Споживачем та Постачальником, що стосуються постачання електричної енергії та розрахунків за неї.
Зокрема, Споживач має право на: отримання електроенергії належної якості та вимагати компенсацію за порушення стандартів комерційної якості послуг. В свою чергу, Споживач зобов`язався, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої енергії, а також послуг оператора системи передачі, якщо вони включені до ціни (пп.1, 7 п.6.2 договорів); у разі затримки оплати сплачувати пеню, 3% річних та інфляційні нарахування (пп.16 п.6.2 договорів).
Постачальник, зокрема зобов`язаний забезпечувати належну якість послуг, коректно нараховувати суми та виставляти рахунки згідно з ПРРЕЕ (пп.2 п.7.2 договорів); Постачальник має право на своєчасне отримання плати від Споживача (пп.1 п.7.1 договорів).
За змістом п.13.1 договорів, такі укладено на строк, зазначений в комерційних пропозиціях, зокрема договір від 12.09.2022 набрав чинності з моменту акцептування Споживачем Заяви – приєднання, та діяв до 31.12.2024; договір від 01.01.2025 – з дати його підписання і діяв до 31.12.2025.
Сторонами у даній справі підтверджено факт укладення вищевказаних договорів з оформленими до них додатками; визнано належними до виконання їх умови.
Як вказує позивач, і це не заперечується відповідачем, ТОВ «Тернопільелектропостач» умови договору виконувалися належним чином.
Обсяги фактично спожитої відповідачем електроенергії, визначені Оператором системи розподілу (Тернопільським РЕМ АТ «Тернопільобленерго») і підтверджуються довідкою ОСР №1367/88.1 від 29.09.2025, згідно з якою фактичні обсяги переданої (розподіленої) електричної енергії для КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року становлять: за жовтень 2024 року - 691 173 кВт/год. (донараховано 92 301 (у тому числі: 23 335 за березень 2024 року; -1 698 за квітень 2024 року; - 9 696 за травень 2024 року; - 997 за липень 2024 року; +48 714 за серпень 2024 року; +32 643 за вересень 2024року)); за листопад 2024 року - 1 255 836 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -5 080 (у тому числі: +5 629 за лютий 2024 року; -53 251 за березень 2024 року; +12 381 за квітень 2024 року; +22 818 за травень 2024 року; +7 343 за жовтень 2024 року)); за грудень 2024 року - 1 281 130 кВт/год.; за січень 2025 року - 1 298 395 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -1 802 (у тому числі: -201 за жовтень 202 2року ; -1 601 за січень 2021року)); за лютий 2025 року - 1 138 171 кВт/год. (донараховано 20 148 (у тому числі: +6 570 за листопад 2024 року; +6 789 за грудень 2024 року; +6 789 за січень 2025року)); за березень 2025 року - 999 667 кВт/год.; за квітень 2025 року - 577 969 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -19 (у тому числі: -16 за лютий 2024 року; -1 за квітень 2024 року; -1 за лютий 2025 року; -1 за березень 2025 року)); за травень 2025 року - 176 733 кВт/год.; за червень 2025 року - 134 116 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -925 за квітень 2025року)); за липень 2025 року - 157 019 кВт/год.; за серпень 2025 року - 191 252 кВт/год. (донараховано 30 059 за липень 2025 року). Всього за вказаний період здійснено нарахування на 7 901 461 кВт/год. обсягу спожитої електроенергії.
За період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року ТОВ «Тернопільелектропостач» виставлено для оплати КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» рахунки за спожиту енергію №140000218241019 від 31.10.2024 на суму 7 760 242,28грн (заборгованість за попередній період – 18 663 686,29грн), №140000218241119 від 30.11.2024 на суму 12 552 225,79грн, №140000218241219 від 31.12.2024 на суму 13 545 920,44грн, №140000218250119 від 31.01.2025 на суму 13 934 994,65грн, №140000218250219 від 28.02.2025 на суму 12 678 200,67грн, №140000218250319 від 31.03.2025 на суму 10 129 401,78грн, №140000218250419 від 30.04.2025 на суму 5 252 978,69грн, №140000218250519 від 31.05.2025 на суму 1 611 168,72грн, №140000218250619 від 30.06.2025 на суму 1 234 949,45грн, №140000218250719 від 31.07.2025 на суму 1 546 150,39грн, №140000218250819 від 31.08.2025 на суму 2 201 344,43грн. Всього на суму 82 447 577,29 грн, а також 18 663 686,29грн заборгованості на жовтень 2024 року, що разом складає 101 111 263,58грн. Обсяг спожитої електроенергії та її вартість спожитої електроенергії відповідачем не заперечується, а навпаки підтверджується. 
Відповідач здійснив оплату спожитої електроенергії частково: на суму 84 748 571,13грн на підставі платіжних інструкцій №2584 від 17.10.2024 на суму 450 000,00грн, №2604 від 21.10.2024 на суму 344 945,73грн, №2716 від 30.10.2024 на суму 1 000 000,00грн, №2770 від 04.11.2024 на суму 3 000 000,00грн, №2911 від 13.11.2024 на суму 1 200 000,00грн, №2834 від 15.11.2024 на суму 1 500 000,00грн, №2979 від 21.11.2024 на суму 1 000 000,00грн, №3062 від 30.11.2024 на суму 500 000,00грн, №3121 від 06.12.2024 на суму 500 000,00грн, №33 від 24.12.2024 на суму 1 114 927,29грн, №3242 від 25.12.2024 на суму 1 000 000,00грн, №3284 від 30.12.2024 на суму 3 000 000,00грн, №3287 від 30.12.2024 на суму 750 000,00грн, №145 від 14.01.2025 на суму 1 000 000,00грн, №216 від 22.01.2025 на суму 358 780,75грн, №217 від 22.01.2025 на суму 641 219,25грн, №227 від 23.01.2025 на суму 1 000 000,00грн, №295 від 29.01.2025 на суму 696 186,73грн, №294 від 29.01.2025 на суму 303 813,27грн, №312 від 31.01.2025 на суму 1 000 000,00грн, №380 від 06.02.2025 на суму 500 000,00грн, №399 від 07.02.2025 на суму 1 000 000,00грн, №409 від 11.02.2025 на суму 2 000 000,00грн, №444 від 12.02.2025 на суму 1 500 000,00грн, №517 від 14.02.2025 на суму 1 000 000,00грн, №532 від 20.02.2025 на суму 1 000 000,00грн, №527 від 20.02.2025 на суму 2 000 000,00грн, №542 від 21.02.2025 на суму 64 055,55грн, №535 від 21.02.2025 на суму 935 944,45грн, №2 від 28.02.2025 на суму 20 000 000,00грн №705 від 05.03.2025 на суму 2 000 000,00грн, №805 від 14.03.2025 на суму 4 000 000,00грн, №820 від 19.03.2025 на суму 1 500 000,00грн, №27 від 26.03.2025 на суму 4 905 277,94грн, №919 28.03.2025 на суму 2 000 000,00грн, №980 від 04.04.2025 на суму 308 081,51грн, № 997 від 04.04.2025 на суму 2 000 000,00грн, №979 від 04.04.2025 на суму 1 691 918,49грн, №1034 від 10.04.2025 на суму 1 500 000,00грн, №28 від 11.04.2025 на суму 1 424 283,42грн, №1107 від 18.04.2025 на суму 1 500 000,00грн, №1133 від 24.04.2025 на суму 2 000 000,00грн, №1185 від 02.05.2025 на суму 1 000 000,00грн, №1189 від 02.05.2025 на суму 1 000 000,00грн, №34 від 14.05.2025 на суму 2 101 046,03грн №40 від 18.06.2025 на суму 1 431 082,35грн, №44 від 04.07.2025 на суму 2 199 997,93грн, №48 від 08.08.2025 на суму 1 827 010,44грн. 
Відтак, неоплаченою залишилася електроенергія на суму 16 362 692,45грн (101 111 263,58-84 748 571,13) і дану суму заборгованості визнано відповідачем у справі, про що вказав у відзиві.
Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами доведено наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення 16 362 692,45грн, які визнано відповідачем.
Враховуючи, що визнання відповідачем позову не порушує права та обов`язки третіх сторін, стосується предмета спору, суд приймає визнання позову.
Окрім того, у підписаних Актах звірки розрахунків від 06.01.2025 (за період з січня по грудень 2024 року) та від 07.07.2025 (за період з січня по червень 2025 року) підтверджено сторонами договору, що станом на 31 грудня 2024 року початкове сальдо на початок року (01.01.2024) складало 10 766 776,43 грн на користь Постачальника, а станом на 01.01.2025 заборгованість відповідача складала 37 162 201,78 грн, а станом на 30.06.2025 - 16 642 206,00 грн.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 965 106,35 грн нараховані за період з грудня 2024 року по серпень 2025 року, 3% річних в розмірі 421 213,73 грн та пеню в розмірі 4 162 503,77 грн за період з 19.11.2024 по 22.09.2025.
Після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено повністю оплату суми основного боргу, що підтверджується долученими до клопотань платіжними документами. 
В судовому засіданні позивачем підтримано позовні вимоги про стягнення з відповідача 965 106,35 грн інфляційних нарахувань, 421 213,73 грн - 3% річних та 4 162 503,77 грн пені.

Норми та джерела права, які застосовані судом при вирішенні спору.
Відносини, пов`язані із поставкою електричної енергії, є відносинами у сфері електроенергетики та регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та нормативно-правовими актами у сфері електроенергетики.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні види договорів, зокрема про постачання електричної енергії споживачу.
Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ч.7 ст.56 Закону).
Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (ч.11 ст. 56 Закону).
У пп. 72 ч.1 ст. 1 Закону визначено, що регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Умовами ч.2 ст. 2 Закону визначено, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема правилами роздрібного ринку, які затверджуються Регулятором.
Постановою №312 від 14.03.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" затверджено типовий договір про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до Правил).
У п.1.2.7 Правил зазначено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу, а саме: на період 2024 року на підставі публічного договору про постачання електричної енергії споживачу із особовим рахунком №218 шляхом підписання 12.09.2022 заяви-приєднання на умовах комерційної пропозиції «Індивідуальна», чим засвідчено, що Споживач ознайомлений з умовами договору (текст договору розміщено на офіційному вебсайті ТОВ «Тернопільелектропостач» за посиланням: http: www. https://www.tepo.com.ua); на період 2025 року – на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №218 від 01.01.2025, на умовах комерційної пропозиції «Індивідуальна». Умови обох договорів однакові за змістом та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ; їх предметом є постачання електричної енергії, порядок здійснення розрахунків, права та обов`язки сторін, порядок розв`язання спорів є ідентичними; обидва договори регулюють постачання електричної енергії Споживачу.
За приписами п.3 ч.1 ст.57 Закону електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.1 ч.3 ст.58 Закону).
За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 ГК України.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.
Приписами п.4.8 ПРРЕЕ передбачено, що форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Отже, враховуючи умови договорів (п.5.10) та Комерційних пропозицій «Індивідуальна» строк оплати відповідачем спожитої електроенергії є таким, що настав. Зокрема, вартість електроенергії, спожитої: в жовтні 2024 року (з урахуванням розміру заборгованості за попередній період) необхідно було сплатити до 18 листопада 2024 року; в листопаді 2024 року – до 17 грудня 2024 року); в грудні 2024 року - до 16 січня 2025 року; в січні 2025 року - до 18 лютого 2025 року; в лютому 2025 - до 18 березня 2025; в березні 2025 року – до 16 квітня 2025 року; в квітні 2025 року – до 16 травня 2025 року; в травні 2025 року - до 17 червня 2025 року; в червні 2025 року - до 16 липня 2025року; в липні 2025 року - до 18 серпня 2025 року; в серпні 2025 року - до 16 вересня 2025 року.
Судом з`ясовано, що на умовах укладених між сторонами правочинів відповідач у повному обсязі взятих на себе зобов`язань не виконав, допустивши на час звернення із цим позовом (08.10.2025) заборгованість в розмірі 16 362 692,45грн.
Ухвалою від 11.11.2025, занесеною до протоколу судового засідання, судом прийнято до розгляду заяву позивача без номера від 10.11.2025 (вх.№7897) про зменшення розміру позовних вимог.
Відтак, предметом судового розгляду є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 362 692,45 грн боргу.
Відповідач у відзиві на позовну заяву від 28.10.2025 визнав основну суму боргу в повному обсязі.
У процесі розгляду справи відповідачем здійснено ряд платежів в погашення основного боргу, зокрема: 11.12.2025 сплачено кошти в сумі 1 000 000,00 грн (платіжна інструкція № 2856); 18.12.2025 - 769 079,46 грн (платіжна інструкція № 2981); 18.12.2025 - 230 920,54 грн (платіжна інструкція № 2982); 28.12.2025 - 1 546 150,39 грн (платіжна інструкція № 3072); 28.12.2025 - 838 651,98 грн (платіжна інструкція № 3074); 28.12.2025 - 1 234 949,45 грн (платіжна інструкція № 3075); 28.12.2025 - 1 380 248,18 грн (платіжна інструкція № 3076); 14.01.2026 - 1 362 692,45 грн (платіжна інструкція № 98). Всього на суму 8 362 692,45 грн.
Позивач у клопотаннях №1248/08 від 12.01.2026 та № 19/08 від 19.01.2026 підтвердив факт погашення основного боргу та просив закрити провадження в частині основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Предметом спору в цій частині є вимога про стягнення основного боргу, яка припинила існування внаслідок повного добровільного погашення Відповідачем заборгованості в процесі розгляду справи.
Закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України є можливим, якщо предмет спору існував на момент звернення до суду, але припинив існування під час розгляду, зокрема, через сплату боргу і це не порушує принцип доступу до правосуддя, оскільки спір врегульовано добровільно.
У зв`язку з викладеним, провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 8 362 692,45 грн підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України через відсутність предмета спору.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування та три проценти річних від простроченої суми у відповідності до ст.625 ЦК України.
Позивачем у зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання, здійснено нарахування на суму простроченого боргу у відповідний період (з 19.11.2024 по 17.12.2024 на борг в сумі 7 760 242,28 грн, з 18.12.2024 по 16.01.2025 - 20 312 468,07 грн, з 17.01.2025 по 28.01.2025 - 33 858 388,51 грн, з 29.01.2025 по 30.01.2025 - 33 162 201,78 грн, з 31.01.2025 по 05.02.2025 - 32 162 201,78 грн, з 06.02.2025 по 06.02.2025 - 31 662 201,78 грн, з 07.02.2025 по 10.02.2025 - 30 662 201,78 грн, з 11.02.2025 по 11.02.2025 - 28 662 201,78 грн, з 12.02.2025 по 13.02.2025 - 27 162 201,78 грн, з 14.02.2025 по 18.02.2025 - 26 162 201,78 грн, з 19.02.2025 по 19.02.2025 - 40 097 196,43 грн, з 20.02.2025 по 20.02.2025 - 37 097 196,43 грн, з 21.02.2025 по 27.02.2025 - 36 097 196,43 грн, з 28.02.2025 по 04.03.2025 - 16 097 196,43 грн, з 05.03.2025 по 13.03.2025 - 14 097 196,43 грн, з 14.03.2025 по 18.03.2025 - 10 097 196,43 грн, з 19.03.2025 по 25.03.2025 - 21 275 397,10 грн, з 26.03.2025 по 27.03.2025 - 16 370 119,16 грн, з 28.03.2025 по 03.04.2025 - 14 370 119,16 грн, з 04.04.2025 по 09.04.2025 - 10 370 119,16 грн, з 10.04.2025 по 10.04.2025 - 8 870 119,16 грн, з 11.04.2025 по 16.04.2025 - 7 445 835,74 грн, з 17.04.2025 по 17.04.2025 - 17 575 237,52 грн, з 18.04.2025 по 23.04.2025 - 16 075 237,52 грн, з 24.04.2025 по 01.05.2025 - 14 075 237,52 грн, з 02.05.2025 по 13.05.2025 - 12 075 237,52 грн, з 14.05.2025 по 16.05.2025 - 9 974 191,49 грн, з 17.05.2025 по 17.06.2025 - 15 227 170,18 грн, з 18.06.2025 по 03.07.2025 - 15 407 256,55 грн, з 04.07.2025 по 16.07.2025 - 13 207 258,62 грн, з 17.07.2025 по 07.08.2025 - 14 442 208,07 грн, з 08.08.2025 по 18.08.2025 - 12 615 197,63 грн, з 19.08.2025 по 16.09.2025 - 14 161 348,02 грн, з 17.09.2025 по 22.09.2025 - 16 362 692,45 грн) три відсотки річних за період з 19.11.2024 по 22.09.2025 (308 днів) в розмірі 421 213,73 грн та інфляційних втрат за період з грудня 2024 року по серпень 2025 року (за грудень 2024 року на борг в розмірі 7 760 242.28 грн, січень 2025 року - на суму 20 312 468,07 грн, лютий 2025 року - 26 162 201,78 грн, березень 2025 року - 10 097 196,43 грн, квітень 2025 року - 7 445 835,74 грн, травень 2025 року - 9 974 191,49 грн, червень 2025 року - 15 227 170,18 грн, липень 2025 року - 13 207 258,62 грн, серпень 2025 року - 12 615 197,63 грн) в розмірі 965 106,35 грн.
Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що нарахування здійснено з урахуванням фактичного періоду прострочення оплати та сум заборгованості, такі є арифметично вірними, відтак правомірними є вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 965 106,35 грн, та 3% річних - в розмірі 421 213,73 грн.
Заперечення щодо даних вимог судом відхиляються з урахуванням такого.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3% річних є законодавчо встановленим механізмом захисту майнових інтересів кредитора від знецінення грошових коштів та від користування чужими коштами внаслідок прострочення боржником грошового зобов`язання. Такі нарахування (3% річних та інфляційні втрати) не є санкціями.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 виснувано про те, що три проценти річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо інший розмір не встановлено договором чи законом, становлять гарантований законодавцем мінімум, на який може розраховувати кредитор у разі прострочення грошового зобов`язання. Суд не має права зменшувати цей розмір за правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України, навіть за наявності виняткових обставин, значного перевищення збитків тощо. Інфляційні втрати не є штрафною санкцією чи платою за користування коштами, а вони входять до складу грошового зобов`язання та відшкодовують реальне знецінення боргу. Тому інфляційні втрати також не підлягають зменшенню судом на підставі ст. 551 ЦК України.
Відтак, обставини, на які посилається відповідач (мораторій на тарифи, відсутність компенсації різниці в тарифах, збитковість, спецрахунки за газ, сезонність, критична важливість) можуть бути враховані судом при вирішенні питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення, розподіл судових витрат, однак не є підставою для звільнення від сплати або зменшення саме інфляційних втрат та 3% річних за ст. 625 ЦК України. Також погашення суми основного боргу не змінює правової природи нарахувань за період прострочення, що вже минув.
З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення 965 106 грн 35 коп. інфляційних втрат та 421 213 грн 73 коп. 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимог про стягнення пені суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно пп. 8 п. 5.2.1. ПРРЕЕ електропостачальник має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства.
У комерційних пропозиціях "Індивідуальна" до договорів в розділі "Розмір пені" встановлено, що в разі порушення Споживачем строків оплати передбачених даною комерційною пропозицією (розділами: "Спосіб оплати" та "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати") Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
Відповідно до правил обрахунку строків (ст.253 Цивільного кодексу України) період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання з оплати мало бути виконано.
Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем строків оплати за спожиту електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії споживачу із особовим рахунком на умовах Комерційної пропозиції "Індивідуальна".
Матеріали справи містять копії рахунків за спожиту електричну енергію, виставлених позивачем за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року із відміткою відповідача про їх отримання (за жовтень 2024 року - 31.10.2024, за листопад 2024 року - 30.11.2024, за грудень 2024 року - 31.12.2024, за січень 2025 року - 31.01.2025, за лютий 2025 року - 28.02.2025, за березень 2025 року - 31.03.2025, за квітень 2025 року - 30.04.2025, за травень 2025 року - 31.05.2025, за червень 2025 року - 30.06.2025, за липень 2025 року - 31.07.2025, за серпень 2025 року - 31.08.2025).
Ураховуючи умови комерційної пропозиції "Індивідуальна", рахунки за спожиту електричну енергію Споживач отримав протягом семи робочих днів з дати завершення розрахункового періоду (про протилежне відповідачем не вказується) і такі підлягали оплаті Споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідно до умов обраної відповідачем комерційної пропозиції "Індивідуальна" у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання з 13-го робочого дня наступного розрахункового періоду. Розрахунковим періодом є календарний місяць. 
Згідно поданого позивачем розрахунку, за порушення строків оплати вартості спожитої електроенергії нараховано за період з 19.11.2024 по 22.09.2025 пеню в розмірі 4 162 503,77 грн.
КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» у відзиві на позов просить зменшити розмір пені до 0,01% від заявленої суми.
Обґрунтування такого клопотання ґрунтується на нормах ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, яка дозволяє суду зменшити розмір неустойки (пені), якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи.
Відповідач посилається на наявність виняткових обставин, які, на його думку, слугують підставою для зменшення розміру пені, зокрема на:
ь введення мораторію на підвищення тарифів з послуги з теплопостачання: з грудня 2021 року на державному рівні запроваджено мораторій, через який підприємство позбавлене можливості застосовувати економічно обґрунтовані тарифи, що призвело до значної невідповідності між фактичними витратами на виробництво теплової енергії та тарифами, що застосовуються до населення;
ь невиконання державою зобов`язань щодо компенсації: держава гарантувала відшкодування різниці в тарифах, яка станом на листопад 2024 року була узгоджена для КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» у сумі 610,1 млн грн. Однак ці кошти підприємству не виплачені через відсутність бюджетного фінансування;
ь збитковий фінансовий стан підприємства: тарифна політика призвела до значних збитків. У 2022 році такі склали 56,4 млн грн, у 2023 - 64,5 млн грн, у 2024 - 80,2 млн грн, а за перше півріччя 2025 року - понад 60,2 млн грн.;
ь обмеження у розпорядженні коштами: згідно з постановою Кабінету Міністрів України №812 від 19.07.2022 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам» визначено розподіл надходжень, а саме 65% коштів, що надходять від споживачів, автоматично перераховуються на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», а решта (35%) коштів не вистачає для повної оплати електроенергії, води, виплати заробітної плати тощо;
ь сезонний характер діяльності: основні надходження коштів відбуваються лише під час опалювального сезону (листопад-квітень), що створює значні касові розриви у неопалювальний період та заважає своєчасним розрахункам за енергоносії;
ь критичну важливість підприємства: КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» забезпечує життєдіяльність територіальної громади міста і за законом не може припинити споживання електроенергії, оскільки це призведе до зупинки теплопостачання та гарячої води для мешканців міста;
ь ступінь виконання зобов`язань: підприємство не ухиляється від виконання зобов`язань. Адже в ході розгляду спору у суді повністю погашено суму основного боргу, тобто більше 16 млн грн.
Надавши оцінку наведеним відповідачем аргументам та здійснивши аналіз підтверджуючих документів наданих на обґрунтування підстав для зменшення суми, суд виходить з такого.
Так, частина 3 ст. 551 ЦК України передбачає право суду зменшити розмір неустойки, якщо він надмірно великий порівняно з наслідками порушення зобов`язання.
Зменшення можливе, коли боржник опинився у скрутному становищі не з власної вини, а через об`єктивні зовнішні обставини. Ключовими критеріями для ухвалення рішення про зменшення суми нарахованої пені є фінансовий стан боржника, наявність/відсутність вини, поведінка кредитора, наявність реальних збитків у кредитора, ступінь сприяння кредитора виникненню прострочення. Якщо борг повністю погашено в процесі розгляду справи, а прострочення виникло через системні обставини, незалежні від боржника, повне стягнення пені стає непропорційним і порушує принцип справедливості.
При цьому, суд відзначає, що вказане питання вирішується з урахуванням приписів ст.86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; суд оцінює сукупність обставин, а не окремо кожну з них.
У даній справі наявна виняткова сукупність обставин, яка відповідає всім вищезазначеним критеріям. До такого висновку суд доходить з огляду на наступне.
30 вересня 2021 року між Кабінетом Міністрів України в особі Прем`єр-міністра України, міністра розвитку громад та територій України та міністра енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Офісом Президента України, Всеукраїнською асоціацією органів місцевого самоврядування «Асоціація міст України» та Палатою місцевих влад Конгресу місцевих та регіональних влад було укладено Меморандум про взаєморозуміння, який передбачав недопущення підвищення тарифів для населення вище рівня, що діяв наприкінці опалювального періоду 2020/2021 років. 
У тексті Меморандуму констатується, що на момент його підписання діяльність більшості підприємств теплопостачання вже була збитковою через значні обсяги заборгованості та невідповідність тарифів витратам на паливо та заробітну плату. Держава фактично визнала, що занижені тарифи є соціальним інструментом, який вимиває обігові кошти у виробників тепла.
Сторони Меморандуму (Уряд та НАК «Нафтогаз») визнали необхідність надання фінансової підтримки територіальним громадам для покриття дефіциту коштів місцевих бюджетів та компенсації різниці в тарифах. 
Документ підкреслює, що ціна на тепло є дуже чутливою для суспільства, і стримування тарифів проводилося з метою захисту платоспроможності населення в умовах пандемії та кризи. Це підтверджує винятковість обставин, оскільки боржник діяв у суспільних інтересах, взамін власної фінансової стабільності.
В подальшому на підставі постанови №502 від 29 квітня 2022 Кабінет Міністрів України рекомендував органам місцевого самоврядування не підвищувати тарифи на комунальні послуги для населення.
На виконання цих актів Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято ряд рішень, якими встановлено економічно обґрунтовані тарифи, проте КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» було зобов`язане застосовувати до них понижуючі коефіцієнти. Зокрема, згідно рішення міської ради від 01.12.2021 № 1105 застосовано коефіцієнти пониження 0,766-0,817 (тобто населення платило 76,6-81,7 % від собівартості); рішенням від 28.09.2023 № 1165 застосовано коефіцієнти пониження 0,688-0,730; рішенням від 11.09.2024 № 1437 застосовано коефіцієнти пониження 0,461-0,607; рішенням від 02.10.2025 № 1354 застосовано коефіцієнти пониження 0,534– 0,542. У зв`язку з цим підприємство щорічно недоотримувало 40-53% необхідних коштів лише через державне регулювання тарифів для населення. 
На виконання Закону України № 2479-IX «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» (щодо мораторію на підвищення тарифів) та Закону України № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (щодо врегулювання заборгованості), постановою Кабінету Міністрів України №1403 від 20.12.2022 затверджено Порядок та умови надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України “Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування”, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” (далі – Порядок №1403).
Субвенція спрямовувалася на погашення заборгованості, що виникла через невідповідність фактичної вартості послуг та встановлених тарифів. Фінансування мало здійснюватися за рахунок та в межах коштів спеціального фонду державного бюджету. Договори про організацію взаєморозрахунків вважалися дійсними лише у разі здійснення відповідного фінансування державою.
Станом на 01.04.2023 заборгованість держави перед КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛО-КОМУНЕНЕРГО» з компенсації різниці в тарифах склала 201 653,7 тис. грн.
Через дію мораторію з грудня 2021 року виникла суттєва невідповідність між фактичними витратами підприємства на виробництво енергії та тарифами, які воно фактично виставляє населенню. Це призвело до накопичення значної різниці в тарифах, яка станом на листопад 2024 року була узгоджена в сумі 610,1 млн грн згідно Протоколів засідань Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Тернопільської ОДА (ОВА) № 5 від 17.12.2021, № 2 від 04.11.2022, № 6 від 09.12.2022, № 2 від 17.03.2023, № 4 від 12.05.2023, № 6 від 07.08.2023, № 8 від 14.11.2023, № 10 від 20.03.2024, № 11 від 20.05.2024, № 13 від 22.08.2024, № 15 від 21.11.2024, № 19 від 15.05.2025, № 17 від 18.03.2025, № 21 від 19.08.2025.
У грудні 2022 року Міністерство розвитку громад та територій України (листи від 22.12.2022 та від 27.12.2022 ) та Державна казначейська служба України (лист №8-08-06/18660 від 22.12.2022) підтвердили неможливість виплати субвенції через відсутність надходжень до спеціального фонду держбюджету від міжнародних донорів (ЄС та інших організацій).
Незважаючи на наявність Порядку № 1403, узгоджена сума заборгованості з різниці в тарифах, яка для КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» не була компенсована взагалі.
Аналіз фінансової звітності КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» за період 2022-2025 років також підтверджує наявність виключних обставин, які зумовили неможливість вчасного виконання зобов`язань перед постачальником електроенергії.
Відповідно до даних фінансової звітності (форма №2) валовий збиток (рядок 2095) відображає негативну різницю між чистим доходом та собівартістю і становить у 2022 році - 56 466 тис. грн, у 2023 році - 64 549 тис. грн, у 2024 році - 80 214 тис. грн, за перше півріччя 2025 року - 60 234 тис. грн. Це свідчить про те, що основна операційна діяльність підприємства є хронічно збитковою, що унеможливлює акумулювання коштів для сплати штрафних санкцій з огляду на сезонність режиму роботи.
Згідно з Балансом (форма №1, рядок 1420), підприємство має критичний рівень непокритих збитків, що постійно зростає: станом на 31.12.2022 збиток складав 520 969 тис. грн, на 31.12.2024 - зріс до 772 931 тис. грн, станом на 30.06.2025 показник залишається на рівні 768 700 тис. грн. Такий фінансовий стан свідчить про відсутність реальних обігових коштів та глибоку фінансову депресію, спричинену зовнішніми факторами.
У Балансі відображено значні суми дебіторської заборгованості, значну частину якої становить саме некомпенсована державою різниця в тарифах: «Інша поточна дебіторська заборгованість» (рядок 1155) на 30.06.2025 сягнула 320 803 тис. грн.
Звіти про фінансові результати за різні періоди демонструють нерівномірність доходів. Основна частина чистого доходу (рядок 2000) припадає на опалювальний сезон, тоді як витрати на електроенергію (собівартість, рядок 2050) залишаються значними протягом року. Це підтверджує аргумент про касові розриви, які є типовими для теплопостачальних організацій.
Наведені документи фінансової звітності підтверджують доводи відповідача про те, що підприємство перебуває у надскладному фінансовому становищі, яке спричинене не неефективним управлінням, а державною тарифною політикою (мораторієм) та невиконанням бюджетних зобов`язань щодо компенсації різниці в тарифах.
Аналіз документів фінансової звітності відповідача, дозволяє підтвердити сезонний характер діяльності КП «Тернопільміськтеплокомуненерго», оскільки основним видом економічної діяльності підприємства є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Виробництво та постачання теплової енергії здійснюється виключно в межах опалювального сезону, що зумовлює циклічність усіх бізнес-процесів.
Сезонність призводить до специфічної фінансової проблеми - касового розриву. Документи місцевого самоврядування, що долучені до відзиву на позов також підтверджують сезонність виробництва, оскільки тарифи та понижуючі коефіцієнти встановлюються саме на конкретні опалювальні періоди (2021/2022, 2022/2023, 2023/2024, 2024/2025 роки).
Таким чином, сезонний характер діяльності підприємства є об`єктивним фактором, який створює хронічний дефіцит обігових коштів у неопалювальний період. 
Також, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 “Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам” встановлено порядок розрахунку теплопостачальних підприємств за природний газ, отриманий від постачальника ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг”, на підприємство покладено спеціальні обов`язки у процесі функціонування ринку природного газу, які встановлюють особливий порядок розрахунків за газ, отриманий від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», а саме 65% усіх коштів КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», що надходять від населення за теплову енергію та гарячу воду, банки автоматично перераховують на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» і лише 35% коштів зараховуються на не бюджетні рахунки КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», відкриті в органах Казначейства.
Такий порядок розрахунків позбавляє відповідача можливості самостійно та в повному обсязі розподіляти фінанси для розрахунків з іншими контрагентами, зокрема з постачальниками електроенергії.
Щодо критичної важливості КП «ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» для територіальної громади міста Тернополя суд погоджується з доводами відповідача про те, що діяльність підприємства має визначальний вплив на добробут громадян, оскільки воно забезпечує безперервне надання життєво важливих послуг - постачання теплової енергії та гарячої води.
З урахуванням наведеного суд, вирішуючи питання існування виключних обставин для зменшення пені у даному випадку, з`ясував наявність документально підтверджених таких фактів: 
- на державному рівні Законом № 2479-ІХ запроваджено мораторій на підвищення тарифів для населення протягом дії воєнного стану;
- на виконання державних меморандумів виконавчий комітет Тернопільської міської ради (рішення № 1105, 1165, 1437, 1354) встановлював для відповідача понижуючі коефіцієнти. Це призвело до того, що тарифи для населення залишаються на рівні 2021 року і є значно нижчими за економічно обґрунтовані витрати;
- станом на листопад 2024 року територіальною комісією узгоджена заборгованість держави перед підприємством у сумі 610,1 млн грн. При цьому, Міністерство розвитку громад та Державна казначейська служба України підтвердили відсутність коштів у бюджеті для виплати цих субвенцій. При цьому, влада міста та підприємство неодноразово зверталися до Кабінету Міністрів України з вимогою вирішити питання погашення боргів для стабілізації розрахунків;
- згідно зі звітами про фінансові результати (форма №2), валовий збиток підприємства постійно зростає: 2022 рік - 56,4 млн грн; 2023 рік - 64,5 млн грн; 2024 рік - 80,2 млн грн; І півріччя 2025 року - 60,2 млн грн. Станом на 31.12.2024 непокритий збиток підприємства досяг 772,9 млн грн;
- 65% усіх коштів від споживачів автоматично перераховуються на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг»; лише 35% надходжень залишаються у розпорядженні підприємства, чого не вистачає для повної оплати електроенергії, води, заробітної плати та ремонтів;
- основні доходи підприємство отримує лише в опалювальний період (листопад-квітень), що створює глибокі касові розриви у неопалювальний сезон та на його початку (у листопаді);
- підприємство забезпечує життєдіяльність громади і за законом зобов`язане надавати послуги безперервно; припинення споживання електроенергії технологічно неможливе, оскільки це призведе до зупинки теплопостачання для всього міста;
- підприємство не ухиляється від обов`язків і погасило основну заборгованість за спожиту електроенергію спершу за період з листопада 2024 року по лютий 2025 року, згодом частково за березень 2025 року, а в результаті вжитих підприємством заходів добровільного викнання грошового зобов`язання на момент ухвалення судового рішення у цій справі – повністю погасило суму основного боргу;
Отже, сукупність цих обставин є винятковими факторами, що підтверджують наявність підстав для зменшення пені. 
Визначаючи розмір, на який підлягає зменшенню пеня, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, враховує, що борг є повністю погашеним, а позивач не зазнав реальних збитків, крім затримки користування коштами, що відшкодовано нарахованими інфляційними втратами та 3% річними; прострочення виникло не через вину підприємства, а через системну державну політику; з огляду на надмірність заявленого розміру пені у даних правовідносинах та доведеність документально скрутного фінансового становища підприємства, повне стягнення пені призведе до нових збитків, що відобразиться в цілому на веденні господарської діяльності відтак суд вважає за можливе зменшити розмір обґрунтовано заявленої пені на 99%, та стягнути з відповідача 41 625,04 грн. пені.
На думку суду, така сума зберігає санаційний характер відповідальності у вигляді сплати пені, але усуває надмірно обтяжливий для відповідача, з урахуванням його фінансового стану, та каральний характер цієї санкції.
Суд також враховує, що крім пені, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, які є способом захисту майнового права та інтересу, що полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові, про що зазначено вище.

Висновки господарського суду.
У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Суд, дослідивши подані докази, визнав їх належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.86 Господарського процесуального кодексу України. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Тернопільелектропостач» 965 106грн 35коп. інфляційних нарахувань, 421 213грн 73коп. - 3 % річних, 41 625грн 04коп. пені як підтверджені документально матеріалами справи та правомірні.
У частині стягнення пені в розмірі 4 120 878,73 грн – в позові суд відмовляє.
Провадження у справі в частині вимог про стягнення 8 362 692грн 45 коп. основного боргу підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Розподіл судових витрат.
ТОВ "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" звернувся з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради про стягнення 16 362 692,45 грн основного боргу, 965 406,35 грн інфляційних нарахувань, 421 213,73грн – 3% річних, 4 162 503,77 грн пені.
Позивачем сплачено за подання позову 262 938,19грн судового збору із застосуванням коефіцієнту пониження 0,8 (позовну заяву подано в електронній формі) на підставі ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з зменшенням розміру позовних вимог 10.11.2025 предметом позову у справі залишилася вимога про стягнення 16 362 692,45 грн основного боргу та 965 406,35 грн інфляційних нарахувань, 421 213,73 грн – 3% річних, 4 162 503,77 грн пені. Всього 13 911 516,30грн.
Після зменшення ціни позову до 13 911 516,30грн належний до сплати судовий збір становить 166 938,19 грн (13 911 516,30х1,5%х0,8).
ТОВ "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" заявило клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору в розмірі 96 000 грн.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі зменшення розміру позовних вимог судовий збір підлягає поверненню за клопотанням особи, яка його сплатила. У разі закриття провадження судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір»).
Відтак, надмірно сплачений судовий збір в сумі 96 000,00 грн підлягає поверненню позивачу на підставі пункту 1 частини 1, частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», що не суперечить нормам статті 129 ГПК України щодо розподілу судових витрат.
Водночас, провадження у справі закрито в частині позовної вимоги про стягнення 8 362 692грн 45 коп. основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку з відсутністю предмету спору).
При закритті провадження суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат та повернення судового збору з державного бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір повертається у разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом.
При частковому або повному погашенні боргу відповідачем після відкриття провадження, предмет спору відсутній, що є підставою для закриття провадження та пропорційного повернення судового збору.
Позивачем у клопотаннях №1248/08 від 12.01.2026 (вх.№260 від 13.01.2026) та №19/08 від 19.01.2026 (вх.№422 від 19.01.2026) заявлено про повернення 100 352,31 грн судового збору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки після відкриття провадження у справі відповідач повністю погасив основний борг в розмірі 8 362 692грн 45 коп., з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, предмет спору в цій частині відсутній, що є підставою для закриття провадження та повернення судового збору пропорційно до даної суми в розмірі 100 352,31 грн, із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, оскільки позовну заяву подано через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС.
Це відповідає принципам процесуальної економії та справедливості, передбаченим ГПК України та Законом «Про судовий збір». 

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 42, 46, 73, 74, 86, 123, 129, 130, п.2 ч. 1 ст. 231, ст.219, 220, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, п.1, 5 ч.1, ч.2, 5 ст.7 Закону України «Про судовий збір» господарський суд, -
ВИРІШИВ:
1.Позов задовольнити частково.
2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради (вул.Франка Івана, будинок 16, місто Тернопіль ідентифікаційний код 14034534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" (проспект Злуки, будинок 2В, місто Тернопіль ідентифікаційний код 42145798) – 965 106грн 35коп. інфляційних нарахувань, 421 213грн 73коп. - 3 % річних, 41 625грн 04коп. пені та 66 585грн 88коп. в повернення судового збору. 
3.Закрити провадження у справі №921/596/25 в частині вимог про стягнення 8 362 692грн 45 коп. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору.
4.Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬ-ЕЛЕКТРОПОСТАЧ" (проспект Злуки, будинок 2В, місто Тернопіль ідентифікаційний код 42145798) з Державного бюджету України 196 352грн 31коп. судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №373 від 07 жовтня 2025 року (електронна копія знаходиться в матеріалах справи №921/596/25).
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 30.01.2026.

Суддя Н.О. Андрусик