РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 609/1270/25
2/609/169/2026
30 січня 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області:
в складі головуючого судді: Ковтуновича О.В.
за участі секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу  за позовом:  ОСОБА_1 
до
відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно за законом
учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.
1. 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті баби – ОСОБА_4 .
2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла – ОСОБА_4 . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із: житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померла була головою колгоспного двору.
Спадщину після смерті померлої позивач прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК України, оскільки на день його смерті проживала із нею в одному господарстві, як стверджує остання.
Позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.
На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті баби – ОСОБА_4 .

ІІ. Процесуальні дії у справі.
3.Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 30 січня 2026 року на 09 год. 00 хв.
4. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.
5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
6. Згідно свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_1 від 03.04.2006, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер – ОСОБА_5 .
7. Відповідно свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_2 від 04.11.2009, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області вказується, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла – ОСОБА_4 .
8. Померлій  ОСОБА_4 належить житловий будинок з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 05.04.1989 видане на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 50 від 21.02.1989, зареєстровано Кременецьким МБТІ за реєстровим № 90. 
9. Відповідно до архівного витягу із по господарської книги № 4 Людвищенської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991, особовий рахунок № НОМЕР_3 , голова сім`ї: ОСОБА_4 , 1924 р.н. Зареєстрована одноосібно.
10. Із довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 383 виданої 08.12.2025 КП «Шумське БТІ» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності видане на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 50 від 21.02.1989.
11. Згідно досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померла ОСОБА_4 являється бабою позивача, що стверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00055305602 від 12.12.2025, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 14.03.1981, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 03.11.2000. 
12. Відповідно до акту № 48 виданого 08.12.2025 Шумською міською радою слідує, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею проживала без реєстрації її онука ОСОБА_1 і вела спільне господарство, що дає підставу вважати позивача такою, що прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем.

ІV. Оцінка Суду.
13. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.
14. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
15. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
16. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
17. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
18. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
19. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
20. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 
21. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
22. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).
23. Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.
24. На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). 
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
25. У відповідності до ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступення споріднення включно, причому родичі ближчого ступення споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступення споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
26. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
27. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.
28. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
29. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
30. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
31. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
32. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
33. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.
34. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.
35. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.
36. Позивачем при подачі позову було сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору. Позивач просить не застосовувати до відповідачів вимоги статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,
Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1265, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 120, 112 ЦК Української РСР суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_8 , РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_10 , РНОКПП НОМЕР_11 ) про визнання права власності на спадкове майно за законом – задоволити повністю.
2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ) в порядку спадкування за законом, після смерті баби – ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 . 
3. Не застосовувати до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вимоги статті 141 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 30 січня 2026 року.

Суддя:	  	Олег КОВТУНОВИЧ