ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року	Львів	Справа № 260/3829/24 пров. № А/857/46258/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
за участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 260/3829/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення дій, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Ужгород	
суддя у І інстанції	Луцович М.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 260/3829/24 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 12.12.2024 за нововиявленими обставинами у справі №260/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 12.12.2024 за нововиявленими обставинами у справі №260/3829/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на підтвердження навмисного незаконного не поновлення скаржника на посаді до матеріалів даної заяви докладені відповіді Держрибагентства від 07.01.2025 року №1-8- 17/58-25, від 27.01.2025 року №1-7.2-17/487-15 та від 25.03.2025 року №1-7.2-17/1823- 25.
Суд у справі № 260/3829/24 (в супереч п. 60. та п. 66. Постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.11.2024 року №260/7974/21 та вимог ч. 4. Ст. 78 КАС України) не маючи не те жодних підстав чомусь встановив саме те, що скаржника поновлено на посаді начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, що стало основою суду першої та апеляційної інстанції у відмові позивачу у задоволенні позову, що є незаконним та не припустимим.
Встановлена у п. 57., п. 60 та п. 66. постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.11.2024 року у справі №260/7974/21 повинна бути врахована та є преюдиційною по відношенню до цієї справи, що було грубо порушено судоми першої та апеляційної інстанції у справі № 260/3829/24.
Твердження відповідача, про поновлення ОСОБА_1 згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 року у справі № 260/7974/21 на посаді начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, носять безпідставний характер з метою ведення суду в оману, позаяк: 
- за інформацією Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ГУ ПФУ повідомила про відсутність будь яких трудових відносин відповідача та ОСОБА_1 у період 2023-2025 р.р. (лист Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 05.08.2025 р. № 2600-0604-8/139716.;
- за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (витяг у 233399838035 від 04.09.2025 р.,) де в розділі відомості про керівника зазначено ОСОБА_2 якого призначено 15.02.2022 р. на посаду начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.
Отож стверджує, що скаржника не було поновлено на посаді начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, а в результаті постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 року у справі № 260/7974/21 не виконано.
Підставою для перегляду рішення відповідно чинного законодавства України є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. А саме інша обставина, яка не була встановлена під час судового розгляду та про яку йдеться у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 05.08.2025 р. № 2600-0604-8/139716 та інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань витяг № 233399838035 від 04.09.2025р., що була отримана скаржником 04.09.2025 р..
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
В судове засідання відповідач не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.
Позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв”язку з хворобою, однак у задоволенні вказаного клопотання колегією суддів відмовлено, оскільки таке не підтверджене будь-якими доказами. Крім цього, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду про розгляд справи в режимі відеоконференції, однак таким правом не скористався.
В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є наявність саме тих обставин, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, саме на час розгляду справи. Натомість докази, на які ОСОБА_1 посилається як на нововиявлені, були одержані позивачем вже після ухвалення рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №260/3829/24, а отже не можуть бути нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 КАС України.
Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду від 28.11.2024 у справі № 260/7974/21, то суд вказує, що у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №260/3829/24 судом враховувалися висновки суду зроблені у справі №260/7974/21, зокрема у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 та постанові Верховного Суду від 28.11.2024 року.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №260/3829/24 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 15 липня 2025 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №260/3829/24 залишено без змін.
05 вересня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд судового рішення від 12.12.2024 за нововиявленими обставинами у справі №260/3829/24, у якій заявник просив скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 року у справі № 260/3829/24 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.10.2022 року по 01.08.2024 в сумі 666 276,70 грн.
В обґрунтування заяви позивач вказав, що суд у справі № 260/3829/24 (всупереч п. 60 та п. 66 Постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.11.2024 року №260/7974/21 та вимог ч. 4. ст. 78 КАС України) встановив, що позивача поновлено на посаді начальника Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, що стало основою суду першої та апеляційної інстанції для відмови у задоволенні позовних вимог. Натомість на підтвердження навмисного незаконного непоновлення позивача на посаді, позивачем додано відповіді Держрибагентства від 07.01.2025 року №1-8-17/58-25, від 27.01.2025 року №1-7.2-17/487-15 та від 25.03.2025 року №1-7.2-17/1823-25. Крім того, з листа ГУ ПФУ у місті Києві № 2600-0604-8/139716 від 04.09.2025 вбачається, що відповідачем постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 року у справі № 260/7974/21 у період 2023-2025 р.р. виконано не було. За інформацією Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ГУ ПФУ повідомляє про відсутність будь-яких трудових відносин відповідача та ОСОБА_1 у період 2023-2025 р.р. (лист Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 05.08.2025 р. № 2600-0604-8/139716). Також згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (витяг № 233399838035 від 04.09.2025 р.) в розділі відомості про керівника зазначено ОСОБА_2 , якого призначено 15.02.2022 на посаду начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області. Звертає увагу, що з наведених доказів позивач дізнався, що не був поновлений на посаді та як результат не перебував в трудових відносинах з Управлянням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, заробітну плату не отримував. 
Вказане, на переконання позивача, є підставою для перегляду рішення від 12.12.2024 за нововиявленими обставинами у справі №260/3829/24.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частин першої - четвертої та шостої статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Верховний Суд у свої судових рішеннях неодноразово зауважував, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими. Зміна правової позиції суду, навіть якщо вона впливає на подібні правовідносини, не є нововиявленою обставиною, оскільки не змінює фактичні обставини справи, що були предметом судового розгляду.
Колегія суддів також враховує, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Подібна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справах № 2а-7523/10/1270 та № 303/3535/16-а, від 04.09.2018 у справі № 809/824/17, від 22.11.2018 у справі № 826/14224/15, від 30.01.2020 у справі № 127/2-а-4944/11, від 21.07.2022 у справі № 826/10281/16, від 29.09.2022 у справі № 560/3507/19 та від 02.05.2023 у справі № 420/20522/21 та від 20 листопада 2025 року у справі № 120/887/24.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20, від 08.09.2022 у справі № 9901/400/20 та від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц, дійшла подібних висновків і вказала, що нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їхнього врахування судового рішення.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові 03.02.2021 у справі № 826/20239/16 вказала, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.
Для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 КАС, має бути встановлено, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, позивач фактично зазначив про обґрунтування своїх позовних вимог новими доказами здобутими після ухвалення обумовлених судових рішень та висновку Верховного Суду, які, на переконання позивача, не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду цієї справи по суті спору. 
Зміст заяви позивача зводиться до обґрунтування помилковості висновків судів попередніх інстанцій, викладених у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №260/3829/24 та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2025 у цій же справі про відсутність підстав для задоволення позову, позаяк отримавши після ухвалення вказаних судових рішень нові докази позивач намагається отримати інший результат судового розгляду справи за допомогою процедури перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що докази, на які ОСОБА_1 посилається як на нововиявлені, були одержані ним після ухвалення судових рішень по суті спору у справі №260/3829/24, а отже не можуть бути визнані, як нововиявлені обставини у розумінні статті 361 КАС України.
Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду від 28.11.2024 у справі № 260/7974/21, то суд вказує, що у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №260/3829/24 судом враховувалися висновки суду зроблені у справі №260/7974/21, зокрема у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 та постанові Верховного Суду від 28.11.2024 року. Крім того, обставини наведені ОСОБА_1 у позовній заяві щодо не поновлення його на посаді були взяті до уваги судом під час ухвалення судового рішення по суті спору. 
З урахуванням викладеного колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність обставин, які б могли бути кваліфіковані як нововиявлені відповідно до статті 361 КАС, та відповідно про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі №260/3695/24 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року у справі №260/3695/24 за нововиявленими обставинами.
Доводи апеляційної скарги дублюють за своїм змістом доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ґрунтуються на помилковому розумінні норм процесуального права, а відтак не спростовують висновків суду першої інстанції в оскарженому позивачем судовому рішенні.
З огляду на наведене, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 260/3829/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на судове рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 20 січня 2026 року