ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

27 січня 2026 року 
справа № 640/11362/20
адміністративне провадження № К/990/55548/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Ханової Р. Ф.,
суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка В. В., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс»
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (суддя - Лисенко В. І.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року (судді: Карпушова О. В., Епель О. В., Файдюк В. В.)
у справі №640/11362/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, 

УСТАНОВИВ:

20 травня 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» (далі - Товариство, позивач у справі, скаржник) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - контролюючий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування рішення від 28 листопада 2019 року №0004194207 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

07 квітня 2023 року матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 07 квітня 2023 року справа розподілена судді Лисенко В. І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року справу прийнято до провадження суду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25 серпня 2023 року та 26 серпня 2023 року від позивача надійшли клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, які обґрунтовані тим, що 05 грудня 2019 року він скористався процесуальним правом, передбаченим абз. 2 пункту 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на подання скарги до Державної податкової служби України. 08 січня 2020 року Державна податкова служба України винесла рішення про розгляд скарги №611/6/99-00-08-06-01-06, яке отримано Товариством 10 січня 2020 року. Позивач звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-2019) внесено зміни до Розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема строки, визначені статтею 122 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину. З огляду на зазначене та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-2019, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» (із змінами), строк дії карантину на території України встановлений до 22 травня 2020 року, позивач просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року, адміністративний позов Товариства залишено без розгляду.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли спільного висновку, що позивач, скориставшись процедурою адміністративного оскарження рішення контролюючого органу, був зобов`язаний звернутися до суду в межах спеціального місячного строку, встановленого пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який обчислюється з дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Оскільки рішення за результатами розгляду скарги було отримано позивачем 10 січня 2020 року, а адміністративний позов подано лише 20 травня 2020 року, суди встановили факт пропуску строку звернення до суду. Подані позивачем клопотання про поновлення строку не містили доказів наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду.

Посилання позивача на продовження процесуальних строків у зв`язку із запровадженням карантину суди відхилили, оскільки встановлений законом строк звернення до суду сплив до набрання чинності відповідними карантинними змінами. За таких обставин суди визнали причини пропуску строку неповажними та дійшли висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Не погодившись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року, позивач подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, справу витребувано з суду першої/апеляційної інстанції.

26 січня 2026 року справа №640/11362/20 надійшла на адресу Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми процесуального права, що призвело до безпідставного залишення позову без розгляду та фактичного обмеження права позивача на доступ до суду.

Скаржник наполягає, що спірні правовідносини виникли з приводу оскарження рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені з єдиного внеску, прийнятого на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який не містить спеціального процесуального строку звернення до суду у разі використання процедури адміністративного оскарження. За таких умов, на думку позивача, підлягають застосуванню загальні приписи КАС України, зокрема частина четверта статті 122 КАС України, яка встановлює тримісячний строк звернення до суду після отримання рішення за результатами розгляду скарги.

Крім того, скаржник зазначає, що суди безпідставно застосували пункт 56.19 статті 56 ПК України, оскільки оскаржуване рішення стосується правовідносин зі сплати єдиного внеску, а не податкового зобов`язання у розумінні ПК України. У зв`язку з цим висновок судів про застосування спеціального місячного строку звернення до суду є помилковим.

Також у касаційній скарзі наголошено, що навіть за умови застосування приписів КАС України, суди не врахували законодавчі зміни, запроваджені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ІХ (далі - Закон №540-ІХ), якими процесуальні строки, у тому числі строки звернення до адміністративного суду, були продовжені на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України у зв`язку з поширенням COVID-19.

Скаржник посилається на усталену практику Верховного Суду щодо визначення строків звернення до суду у спорах, пов`язаних із єдиним внеском, та вважає, що суди попередніх інстанцій, неправильно визначивши застосовний строк, дійшли помилкового висновку про його пропуск і, як наслідок, безпідставно залишили позов без розгляду.

З огляду на викладене заявник вважає, що допущені судами порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12 січня 2026 року від податкового органу надійшов відзив на касаційну скаргу Товариства, у якому відповідач вказує про необґрунтованість скарги, просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін. 

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Правовідносини, що виникають у зв`язку з нарахуванням, сплатою та стягненням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI). Вказаний Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Водночас Закон №2464-VI не містить норм, які б установлювали процесуальний строк звернення до суду після завершення процедури адміністративного оскарження вимоги або рішення контролюючого органу щодо єдиного внеску. За таких умов застосуванню підлягають норми процесуального закону - Кодексу адміністративного судочинства України.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 25 лютого 2021 року у справі №580/3469/19 дійшла правового висновку, відповідно до якого у разі застосування платником єдиного внеску процедури адміністративного оскарження строк звернення до суду визначається частиною четвертою статті 122 КАС України та становить три місяці з дня отримання рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду скарги.

Зазначений правовий висновок є обов`язковим для врахування судами під час вирішення подібних правовідносин та спрямований на забезпечення єдності судової практики.

Разом із тим суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, помилково застосували пункт 56.19 статті 56 ПК України, який регулює строки судового оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючого органу, і не підлягає застосуванню до правовідносин щодо єдиного внеску.

Крім того, Верховний Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Дія карантину, встановленого цією Постановою, неодноразово продовжена на всій території України, зокрема згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року тощо. 

Законом №540-ІХ Розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України було доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема строки звернення до адміністративного суду, визначені статтею 122 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон №540-ІХ набрав чинності 2 квітня 2020 року. 

Як установили суди попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, Товариство скористалося правом оскарження рішення від 28 листопада 2019 року №0004194207 в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги Товариства Державна податкова служба України прийняла рішення від 08 січня 2020 року №611/6/99-00-08-06-01-06, яке позивач отримав 10 січня 2020 року.

Отже, тримісячний строк звернення Товариства до суду з цим позовом мав сплинути 10 квітня 2020 року. Проте, враховуючи, що з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон №540-ІХ, який продовжив процесуальні строки, встановлені у тому числі статтею 122 КАС України, та на цю дату тримісячний строк звернення до суду не сплив, то такий строк підлягав продовженню на період дії карантину відповідно до наведених приписів процесуального закону.

Враховуючи наведене й той факт, що позивач звернувся до суду з цим позовом 20 травня 2020 року (згідно відбитку поштового штемпеля), суд не мав підстав вважати строк звернення пропущеним. 

Верховний Суд також враховує, що право на звернення до суду є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, однак такі обмеження не повинні звужувати його зміст настільки, що порушується сама його сутність, та мають переслідувати легітимну мету і бути пропорційними поставленій меті. Формальне та надмірно суворе застосування процесуальних строків без урахування конкретних обставин справи, зокрема законодавчих змін щодо продовження процесуальних строків у період дії карантину, призводить до непропорційного обмеження права особи на доступ до суду та не відповідає стандартам справедливого судового розгляду, сформульованим у практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем строку звернення до суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Октава фінанс» задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року скасувати, справу №640/11362/20 направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Р. Ф. Ханова

Л. І. Бившева

В. В. Хохуляк