ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Дніпро Справа № 912/2388/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  
Фермерського господарства "СТОЖАРИ" 
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025р. 
(суддя Глушков М.С., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 10.02.2025р.)
у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕНУЄЛЬ СА", смт Єлизаветградка
до відповідача: Фермерського господарства "СТОЖАРИ", смт Єлизаветградка, 
про стягнення 568 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕНУЄЛЬ СА" звернулось Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Фермерського господарства "СТОЖАРИ", про стягнення 2 540 000,00 грн. заборгованості, з покладенням на відповідача судових витрат.
25.12.2024р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. У поданій до суду заяві позивач просив зменшити позовні вимоги та вважати їх наступними: "Стягнути з Фермерського господарства "СТОЖАРИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕНУЄЛЬ СА" кошти, в розмірі 568 000,00 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №08/02-2 від 08.02.2021 в частині своєчасного та повного повернення отриманих грошових коштів, підлягає стягненню з відповідача зазначена заборгованість.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025р. у справі № 912/2388/24 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фермерського господарства "СТОЖАРИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕНУЄЛЬ СА" 568 000,00 грн. заборгованості, а також 6 816,00 грн. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням, через систему "Електронний суд", Фермерське господарство "СТОЖАРИ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, в розмірі 58 000,00 грн., в іншій частині позову відмовити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що на судове засідання 05.11.2024р. Відповідач надавав копії платіжної інструкції №456168 від 05.03.2024р., на суму 300 000грн. на рахунок Позивача з призначення платежу "повернення фін.позики зг. договорів за 2021рік, без ПДВ" та копії платіжної інструкції №460 від 29.02.2024р., на суму 120000грн. на рахунок Позивача з призначення платежу "повернення фін.позики зг. договорів за 2021рік, без ПДВ", проте, на думку Скаржника, даним доказам судом не надано оцінку і не зазначено з яких підстав дані суми не враховано під час вирішення справи. При цьому, Скаржник зазначає на тому, що про надходження коштів за даними платіжними інструкціями Позивач не заперечував, але не врахував їх під час звернення до суду з заявою про зменшення позовних вимог.
Разом з тим, Скаржник вказує, що звертаючись з позовом Позивач зазначив суму позову 2 540 000грн, але в позовній заяві та доданих до неї письмових доказах надав інформацію про сплату на рахунок Відповідача 2 450 000 грн., а не 254 0000 грн., як зазначено в позовних вимогах. Відповідні квитанції від 08.02.2021р., на суму 2 436 500 грн. та на суму 13500грн. долучені до позову. Таким чином, зменшення суми до 568 000грн. рахується від суми 2 540 000грн. але доказів того, що позивач перерахував відповідачу саме 2 540 000 грн. не надано. Таким чином, на думку Скаржника, доведена сума позовних вимог складає 2 450 000 грн. Водночас, на переконання Скаржника, якщо від суми 568 000 грн., яка обрахована з врахуванням позовних вимог 2 540 000грн. відрахувати суму недоведених позовних вимог, яка складає 2 540 000- 2 450 000 = 90 000 грн. також відрахувати суми оплат зазначених в квитанціях, які описані вище, на загальну суми 420 000 грн., то загальна сума боргу становитиме 568 000- 420 000-90 000 = 58 000грн..
Скаржник також зауважує на тому, що судом враховано квитанцію на суму 90 000 грн. від 08.02.2021р. № 3 (а.с. 80 -81), проте дана квитанція не буда надана для огляду відповідачу, також вона відсутня в переліку додатків до позовної заяви відповідно до інформації яка міститься в підсистемі Електронний суд. Таким чином, на думку Скаржника, доказ, який не було надано позивачем при подання позовної заяви та не долучено до справи під час підготовчого провадження та про який невідомо відповідачу не може бути враховано при прийняття рішення по справі.
Таким чином, Скаржник вважає, що не надавши оцінку доказам наданих відповідачем в порядку визначеному ГПК України - квитанцій на суму 300 та 200 тисяч грн., відповідно, і врахувавши квитанцію на суму 90 тис. грн., яка, на думку Скаржника, не була долучена до позовної заяви суд помилково виніс рішення про задоволення позовних вимог.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.03.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/2388/24. 
Матеріали справи № 912/2388/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025р. апеляційну скаргу Фермерського господарства "СТОЖАРИ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025р. у справі № 912/2388/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків. 
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "СТОЖАРИ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2025р. розгляд апеляційної скарги Фермерського господарства "СТОЖАРИ" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025р. у справі № 912/2388/24 призначено в судове засідання на 15.01.2026р.. 
Позивач та Відповідач не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Позивача та Відповідача. 
У судовому засіданні 15.01.2026р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи
08.02.2021р., між ТОВ "ПЕНУЄЛЬ СА" (Позикодавець) та ФГ "СТОЖАРИ" (Позичальник) укладено договір №08/02-2 про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого:
- Позикодавець надає Позичальнику кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги (позики), а Позичальник зобов`язувався повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1.),
- поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 2 540 000,00 грн. (п. 2.1.),
- поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем, але на строк не більше ніж 365 календарних днів (п. 2.4.),
- повернення поворотної фінансової допомоги відбувається у безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний Позикодавцем (п. 3.1.),
- Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту повернення поворотної фінансової допомоги (позики) (п. 8.1.).
Договір підписано сторонами та скріплено печатками.
На виконання умов Договору ТОВ "ПЕНУЄЛЬ СА" надало ФГ "СТОЖАРИ" поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 2 540 000,00 грн., за платіжними дорученнями: №1 від 08.02.2021р., на суму 2 436 500,00 грн., №2 від 08.02.2021р., на суму 13 500,00 грн., №3 від 08.02.2021р., на суму 90 000,00 грн. (а.с. 80-81).
У обумовлені Договором строки відповідач не повернув отриману позику.
Позивач направив відповідачу претензію №1 від 24.07.2024р. про повернення поворотної фінансової допомоги за Договором (а.с. 8-11).
Відповідачем повернуто ТОВ "ПЕНУЄЛЬ СА" поворотну фінансову допомогу за Договором, в загальному розмірі 1 972 000,00 грн., про що свідчать банківські виписки (а.с. 82-85).
Як вказує позивач, загальна сума заборгованості за Договором становить 568 000,00 грн.
Позика у вказаному розмірі не повернута відповідачем, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.
Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, з огляду на наступне.
Пунктом 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Нормами ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, надаючи оцінку умовам укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором позики, правовідносини за яким врегульовані главою 71 ЦК України.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Як встановлено судом першої інстанції, факт отримання відповідачем суми позики підтверджується вищевказаними платіжними дорученнями №1 від 08.02.2021р., на суму 2 436 500,00 грн., №2 від 08.02.2021р., на суму 13 500,00 грн., №3 від 08.02.2021р., на суму 90 000,00 грн., копії яких долучено до матеріалів справи.
Отже, аргументи Скаржника, щодо відсутності в матеріалах справи платіжного доручення №3 від 08.02.2021р., на суму 90 000,00грн. спростовуються вищевикладеним.
Відповідно до п. 2.4. Договору, поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем, але на строк не більше ніж 365 календарних днів.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.стю. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У обумовлені Договором строки відповідач не повернув отриману позику.
Позивач направив відповідачу претензію №1 від 24.07.2024р. про повернення поворотної фінансової допомоги за Договором.
Відповідачем повернуто фінансову допомогу за Договором лише частково, в загальному розмірі 1 972 000,00 грн., що підтверджено банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Як встановлено судом першої інстанції, відповідач у встановлений п. 2.4. Договору строк не повернув позивачу позику, в сумі 568 000,00 грн. Строк повернення грошових коштів у вказаному розмірі є таким, що настав.
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки факт наявності у відповідача заборгованості за Договором у сумі 568 000,00 грн. позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
Доводи Скаржника про неврахування судом першої інстанції наяних у справі копій платіжних інструкцій №456168 від 05.03.2024р., на суму 300 000 грн. та №460 від 29.02.2024р., на суму 120 000 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє, як безпідставні, оскільки вказані платіжні інструкції не підтверджують виконання Відповідачем зобов`язань саме за Договором 08/02-2 від 08.02.2021р., про надання поворотної фінансової допомоги. 
При цьому, колегією суддів враховано, що в заяві про уточнення позовних вимог, Позивач зазначав на тому, що загальна сума наданої поворотної фінансової допомоги згідно Договорами про надання поворотної фінансової допомоги №08/02-2 від 08.02.2021р., № 17/02-2 від 17.02.2021р., № 24/02-2 від 24.02.2021р., №24/03-1 від 24.03.2021р.,№29/03-1 від 29.03.2021р., №01/04-1 від 01.04.2021р.,№08/04-01 від 08.04.2021р., 12/04-1 від 12.04.2021р., 14/04-1 від 14.04.2021р., № 19/04-1 від 19.04.2021р., № 20/04-1 від 20.04.2021р., № 27/04-1 від 27.04.2021р., № 05/05-1 від 05.05.2021р., № 19/05-1 від 19.05.2021р., № 14/06-1 від 14.06.2021р., № 15/06-1 від 15.06.2021р., № 05/11-1 від 05.11.2021р., № 26/11-1 від 26.11.2021р., № 16/12-1 від 16.12.2021р., № 17/12-1 від 17.12.2021р., № 24/12-1 від 24.12.2021р., які було укладено між Позивачем та Відповідачем в 2021 році, становить 4 738 800,00 грн..
В наданих Позивачем банківських виписках, сформованих банком згідно з вибіркою операціями з контрагентом ФГ «Стожари» відображається рух коштів, які були перераховані Відповідачу та які надходили від Відповідача за Договором № 08/02-2 від 08.02.2021р., з призначенням платежу: «фін. позика зг. дог. №08/02-2 від 08.02.21р., без ПДВ» та «повернення фін. позики зг. дог. №08/02-2 від 08.02.21р., без ПДВ», відповідно. Крім того, з вказаних банківських виписок вбачається, що відповідачем в 2024 р. було здійснення повернення коштів з призначенням платежу: «повернення фін.позики зг. договорів за 2021 рік, без ПДВ, які підтверджують факт повернення фінансової позики згідно договорів за 2021р.. 
Суд зауважує на тому, що з вказаних банківських виписок та з платіжних інструкцій №456168 від 05.03.2024р., на суму 300 000 грн. та №460 від 29.02.2024р., на суму 120 000 грн., на які посилається Скаржник, вбачається, що кошти, які надійшли Позивачу від Відповідача сплачені з призначенням платежу: «повернення фін. позики зг. договорів за 2021 рік, без ПДВ».
За твердженням Позивача, враховуючи, цільове призначення платежу, кошти, які надійшли від Відповідача згідно платіжних інструкцій №456168 від 05.03.2024р., на суму 300 000 грн. та №460 від 29.02.2024р., на суму 120 000 грн., з призначенням платежу: «повернення фін. позики зг. договорів за 2021 рік, без ПДВ, були зараховані в рахунок погашення заборгованості за іншими Договорами, які зазначені в претензії №1 від 24.07.2024р..Доказів зворотного Скаржником не надано.
Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фермерського господарства "СТОЖАРИ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 30.01.2025р. у справі № 912/2388/24 - залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст постанови складено 15.01.2026р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус